печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0007242 від 28.07.2018, -

В С Т А Н О В И В :

23.07.2019 адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0007242 від 28.07.2018.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007242 від 28.07.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 255 КК України.

Зокрема, в ході розслідування кримінального провадження, 26.03.2019 було проведено обшук автомобіля марки Nissan, модель X-Trail, номерні знаки НОМЕР_1 , зареєстрованого за межами території України та яким фактично користується ОСОБА_6 .

Під час проведення обшуку, було вилучено: автомобіль Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , з ключами; документи на вказаний автомобіль, на 5 арк.; чорну кофту на застібці, 1 шт.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином. До початку судового засідання адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за йогог відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007242 від 28.07.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 255 КК України.
У поясненнях доданих до скарги адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 просив: зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , або іншого слідчого, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні в ЄРДР №0007242 від 28.07.2018, негайно повернути ОСОБА_4 , як особі, в якої майно було тимчасово вилучено, тимчасово вилучене 26.03.2019 (в ході обшуку) майно, а саме: автомобіль Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , з ключами; документи на вказаний автомобіль, на 5 арк.; чорну кофту на застібці, 1 шт.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Під час проведення обшуку, було проведено автомобіль Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , з ключами; документи на вказаний автомобіль, на 5 арк.; чорну кофту на застібці, 1 шт.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.
Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Проте, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно під час обшуку має відношення до кримінального провадження .
Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 26.03.2019, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, накладено у передбаченому законом порядку не було.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0007242 від 28.07.2018 - задовольнити.
Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 та/або інших службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № Головного слідчого управління Національної поліції України негайно повернути ОСОБА_4 , як особі, в якої майно було тимчасово вилучено, тимчасово вилучене 26.03.2019 (в ході обшуку) майно, а саме:

- автомобіль Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , з ключами;

- документи на вказаний автомобіль, на 5 арк.;

- чорну кофту на застібці, 1 шт.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1