Провадження № 1-кс/161/6079/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
м. Луцьк 23 липня 2019 року
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту.
В ході проведення 17.07.2019 року обшуку квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 виявлено та вилучено ряд речей, які постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП ОСОБА_3 від 17.07.2019 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Як вказано у клопотанні, не накладення арешту на вищевказане майно, може призвести до настання наслідків втрати слідової інформації про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та може бути використано як доказ причетності, доведення чи спростування певних обставин вчинення даного кримінального правопорушення.
З метою збереження вищевказаного майна як речового доказу, слідчий просить слідчого суддю клопотання задовольнити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотанні підтримали з підстав у ньому викладених.
Власник майна ОСОБА_5 та його представникОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що вилучені в ході обшуку речі не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, по якому проводиться досудове розслідування. Крім того вказували, що вилучені речі належать на праві власності ОСОБА_5 та його дружині.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
17.07.2019 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 виявлено та вилучено:
-ноутбук марки Lenovo, чорного кольору з зарядним пристроєм;
-планшет марки Samsung, модель CE0168;
-мобільний телефон марки Samsung чорного кольору;
-дві радіостанції чорного кольору;
-флеш карти в кількості 14 штук;
-мобільний телефон марки Bravis;
-срібний ланцюжок та срібну каблучку;
-золотий ланцюжок та золоті сережки;
-банківські картки платіжної системи Visa в кількості 10 штук;
-банківську картку ПриватБанк;
-плеєр чорного кольору;
-ноутбук марки HP чорного кольору;
-сім-картка оператора Лайф;
-дві тряпчані сумки для ноутбуку;
-пластикову коробку із вмістом шуруповерту;
-системний блок чорного кольору;
-телевізор LG чорного кольору;
-3 три пари спортивного взуття;
-арафатку білого та сірого кольору;
-пульт від телевізора LG
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого ОСОБА_3 від 17 липня 2019 року вищевказане майно було визнано речовими доказами.
Під час судового розгляду слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено під час огляду місця події, оскільки це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, воно є доказом злочину - матеріальним об`єктом, який є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а відтак з метою забезпечення його збереження як речового доказу та запобігання можливості його подальшого відчуження, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування вказаного кримінального провадження, наявні достатні підстави для арешту цього майна, шляхом заборони його відчуження.
Разом з тим, хоча закон не вимагає аби ці докази були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому слідчий суддя наголошує, що в даному випадку суспільний інтерес, який полягає в з`ясуванні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, дозволяє втручання у право особи на мирне володіння своїм майном, що узгоджується з приписами ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглядаючи дане питання, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;3) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, яке має силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, використовувались як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, а також набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою проведення відповідних експертиз, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити частково та накласти арешт на частину тимчасово вилученого майна.
При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.173 КК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 17.07.2019 року під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 , а саме:
-ноутбук марки Lenovo, чорного кольору з зарядним пристроєм;
-планшет марки Samsung, модель CE0168;
-мобільний телефон марки Samsung чорного кольору;
-дві радіостанції чорного кольору;
-флеш карти в кількості 14 штук;
-мобільний телефон марки Bravis;
-банківські картки платіжної системи Visa в кількості 10 штук;
-банківську картку ПриватБанк;
-плеєр чорного кольору;
-ноутбук марки HP чорного кольору;
-сім-картка оператора Лайф;
-дві тряпчані сумки для ноутбуку;
-пластикову коробку із вмістом шуруповерту;
-системний блок чорного кольору;
-телевізор LG чорного кольору;
-3 три пари спортивного взуття;
-арафатку білого та сірого кольору;
- пульт від телевізора LG.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1
Волинської області