24.05.2019
Справа № 522/3933/19
Провадження № 1-кп/522/1040/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005119 від 22.08.2017 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про зміну запобіжного заходу останньому з тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачення чи підозри у вчиненні інших кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_3 не висунуто, раніше не судимий. ОСОБА_3 проживає в Україні з 4 річного віку, є громадянином України, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , до літа 2018 року працював адміністратором у ФОП ОСОБА_6 , д о цього у 2014 році закінчив Одеській технічний коледж ОНАХТ, і хоча наразі і не працює на регулярній основі, при цьому характеризується позитивно, як ініціативний та відповідальний працівник. ОСОБА_3 має сестру, яка одружена та проживає в Одесі та підтримує з нею та її сім`єю тісні родинні стосунки, є людиною з високими моральними якостями, за характером миролюбний, уникає конфліктних ситуацій, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Водночас, інформація обвинувачення про знаходження з 22.08.2017 р. ОСОБА_3 у розшуку спростовується фактичними обставинами, а саме що в цей період часу з 22.08.2017 р. ОСОБА_3 ні від кого не переховувався, що підтверджується тим, що він отримав у листопаді 2017 р. в центрі адміністративних послуг паспорт, у березні 2018 р. отримав довідку в територіальному сервісному центрі № 5141 Міністерство внутрішніх справ України, 13 грудня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси за його участю була винесена Ухвала про закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, у зв`язку із тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, враховані під час застосування запобіжного заходу нічим не підтверджені.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на відсутність підстав.
Розглянувши клопотання захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
На підставі ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі "Єлоєв проти України" / після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.
Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Як вбачається з клопотання, в провадженні Приморського районного суду м. Одеса знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстроване до ЄРДР під № 0005119 від 22.08.2017 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі від 7 до 10 років.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, негативно впливати на потерпілих та свідків по справі, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, в якості доказу щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення посилається лише на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для подальшого застосування до особи запобіжного заходу.

Щодо ризику здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому провадженні, то вказані ризик жодним чином не підтверджені.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з захисником, суд виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки. При цьому, у ОСОБА_3 за час перебування під вартою значно погіршився стан здоров`я.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи погіршення стану здоров`я обвинуваченого за час утримання під вартою, та відсутності належного обгрунтування зі сторони обвинувачення необхідності подальшого утримання під вартою, вважає доцільним змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, а тому суд вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 196, 201, 202, 309, 350, 372, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою задовольнити.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 до 06:00 години, за адресою: АДРЕСА_2 строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися за територію місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні поза межами здійснення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності прокурора, судді;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків або недотримання застосованого запобіжного заходу до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників ГУНП в Одеській області на території якого виконується запобіжний захід.

Строк дії запобіжного заходу становить два місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали, тобто з 24 травня 2019 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 22 липня 2019 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: