ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа № 650/1247/19
Провадження: 11-сс/819/533/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

Підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000270 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Великоолександрівського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000270 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15-ч.3 ст.185 КК України.

Відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03 жовтня 2019 року, включно. Також на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді з підстав невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Також не взято до уваги, що ОСОБА_8 не має законних джерел прибутку та міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Крім того апелянт вказує про те, що злочин вчинено поза територіальними межами юрисдикції органу досудового розслідування, який проводить досудове розслідування, а тому контроль за підозрюваним в межах застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків переховування особи від органів досудового розслідування та суду або вчинення нового аналогічного злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, у судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

02.08.2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України.

02.08.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою та підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням слідчого є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України. Зокрема, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначена підозра підтверджується наступними доказами: заявою начальника СЛД №4 ПАТ «Укртелеком» Херсонська філія про вчинення кримінального правопорушення відносно майна та довідкою про вартість викраденого майна (а.п.7-8), рапортом СРПП Великоолександрівського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області про реєстрацію повідомлення спрацювання сигналізації АТС с. Білоусове від 02.08.2019 року під час якого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були застигнуті на місці вчинення злочину (а.п.9), протоколом огляду місця події від 02.08.2019 року, в ході якого вилучено знаряддя вчинення злочину, предмети, на які було вчинено злочинне посягання (а.п. 10-11), протоколом прийняття заяви про вчинення злочину ОСОБА_8 від 02.08.2019 року (а.п.23-24), протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 02.08.2019 року (а.п.25-27), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.08.2019 року (а.п.28), іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки: проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину.

Також слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду. Вчинення особою іншого аналогічного кримінального правопорушення можливо запобігти застосуванням менш суворого запобіжного заходу, пов`язаного з контролем особи без її ізоляції від суспільства. У зв`язку із чим, слідчий суддя дійшов висновку, про те що прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням того, що підозрюваний, який має родину та соціальні зв`язки, притягується до кримінальної відповідальності вперше, оскільки інше не доведено, обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання існуючого ризику до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Такий висновок, на думку суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтованим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 наявність у нього постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та всі інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що прокурором на цій стадії досудового розслідування не доведено, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

На думку колегії суддів, застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в даному випадку є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею встановлено існування ризиків, поруч із цим прокурором не доведено, що обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним в інкримінованому злочині, те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має законних джерел існування, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів, тому твердження прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, ніж того, який зазначений у клопотанні слідчого, є непереконливими.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Отже, єдиною наявною підставою для обрання запобіжного заходу тримання під вартою є тяжкість злочину та відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування.
Сам факт підозри особи у вчиненні тяжкого злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможезапобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом і не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є виправданим та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків і його належної поведінки та запобігання ризику, встановленого слідчим суддею. Прокурором не доведено неможливість здійснення контролю за поведінкою підозрюваного в межах застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, застосував відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2019 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3