ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1789/19 Справа № 190/549/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбутий строк 10 місяців 12 днів.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що з 06.04.2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в П`ятихатській ВК № 122, кінець строку відбування покарання 20.03.2020 року. 20.09.2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у застосуванні ст. 101 КВК України як не довівшому, що став на шлях виправлення, 22.11.2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст. 82 КК України як не довівшому, що став на шлях виправлення. Засуджений в період відбуття покарання отримав 1 заохочення (подяку) 29.12.2018 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, погасив заборгованості по виконавчим провадженням. Згідно характеристик від 20.09.2018 року та 22.11.2018 року характеризується посередньо, згідно характеристики від 21.03.2019 року характеризується добре. Згідно вказаних характеристик працевлаштований на виробництві установи на сільському господарстві по догляду за тваринами без оплати праці, виконує роботи з благоустрою території установи, поставлені завдання виконує у повному обсязі, проявляє розумну ініціативу у роботі, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом установи, дбайливо ставиться до майна установи, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу Духовне відродження.
Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки досліджені матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_7 був неодноразово судимий за аналогічні злочини. При розгляді подання судом не надано оцінку матеріалам справи, оскільки засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання мав 1 заохочення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, судом враховано, що 15.06.2017 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
09.10.2017 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року ухвалено виконувати окремо, вирок набрав законної сили 07.11.2017 року.
Також судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 з 06.04.2018 року відбуває покарання в П`ятихатській виправній колонії №122, кінець строку відбування покарання 20.03.2020 року. 20.09.2018 року комісією П`ятихатської виправної колонії № 122 було відмовлено засудженому ОСОБА_7 у застосуванні ст. 101 КВК України як не довівшому, що став на шлях виправлення, 22.11.2018 року комісією П`ятихатської виправної колонії № 122 відмовлено засудженому ОСОБА_7 у направлені матеріалів до суду згідно ст. 82 КК України як не довівшому, що став на шлях виправлення. Засуджений ОСОБА_7 в період відбуття покарання отримав 1 заохочення у вигляді подяки 29.12.2018 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.с. 4), стягнень не має, погасив заборгованості за виконавчими провадженнями.
Згідно характеристик від 20.09.2018 року (а.с. 26-27) та 22.11.2018 року (а.с. 29-30) засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо, а згідно характеристики від 21.03.2019 року (а.с. 3) характеризується добре. Згідно вказаних характеристик працевлаштований на виробництві установи на сільському господарстві по догляду за тваринами без оплати праці, виконує роботи з благоустрою території установи, поставлені завдання виконує у повному обсязі, проявляє розумну ініціативу у роботі, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом установи, дбайливо ставиться до майна установи, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу Духовне відродження.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування ст. 81 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.
Щодо доводів прокурора про те, що судом першої інстанції не враховано наявність у засудженого ОСОБА_7 судимостей, одного заохочення за весь час відбування покарання та того, що засуджений неодноразово вчиняє аналогічні злочини і не робить з цього відповідних висновків, то вони є безпідставними, з огляду на те, що ці відомості враховуються у сукупності з іншими обставинами провадження та даними про особу засудженого та самі по собі слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не можуть.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: