№709/80/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, приватного підприємця, на маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України
ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2018 року о 18 год.15 хв. екіпажу у складі: інспектора СРПП № 1 Чорнобаївського відділення поліції ОСОБА_5 , поліцейського СРПП № 1 Чорнобаївського відділення поліції ОСОБА_7 та поліцейського СРПП № 2 Чорнобаївського відділення поліції ОСОБА_8 , які на підставі Положення про патрульну службу МВС, затвердженого Наказом МВС України № 796 від 02.07.2015 та графіка чергувань Чорнобаївського ВП, здійснювали автомобільне патрулювання смт. Чорнобай, Черкаської області, надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля марки «Fiat Ducato», перебуваючи на автодорозі О240530 «Від а/д Н-08 Чорнобай», поблизу смт. Чорнобай, Черкаської області, не впорався із керуванням і здійснив з`їзд із проїжджої частини в кювет.

Прибувши до вищезгаданого автомобіля з метою надання необхідної допомоги, інспектор СРПП № 1 Чорнобаївського відділення поліції ОСОБА_5 під час виконання своїх службових повноважень, перебуваючи в поліцейському однострої з видимими знаками розпізнання (нагрудний жетон, шеврони, погони), підійшов до автомобіля марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , який намагався виїхати самотужки із кювету та звернувся до водія ОСОБА_4 з метою уточнення обставин події, необхідної медичної допомоги, перевірки документів на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», а також з метою припинення спроби водія покинути місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У відповідь ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на законні вимоги працівників поліції не реагував, пред`являти будь-які документи відмовлявся, після чого працівники поліції з метою припинення правопорушення, застосувавши поліцейські заходи примусу, а саме фізичний вплив, намагалися затримати водія ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Реалізовуючи свій злочинний умисел, та розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у однострої із видимими знаками розпізнання, усвідомлюючи свої злочинні дії та бажаючи настання відповідних наслідків, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком своєї правої руки в обличчя інспектора СРПП № 1 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 .

Внаслідок даних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження: травму голови з струсом головного мозку, перелом кісток носа, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 05-8-01/333 від 27.12.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Дане кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про примирення, укладеною 28.12.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . В угоді викладено суть обвинувачення відносно ОСОБА_4 та зазначено, що, обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаявся та повністю відшкодував завдані ним матеріальні збитки. Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік, та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання та роботи.
В судовому засіданні головуючим роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, а саме: для підозрюваного чи обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно статей 394 та 424 КПК України, та відмова від здійснення права прав передбачених п. 1 ч. 4 ст. 424 КПК України; для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачений ОСОБА_9 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні наслідки укладення угоди про примирення зрозумів та просив суд затвердити угоду про примирення укладену 28.12.2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, наслідки укладення угоди про примирення зрозумів та просив суд затвердити угоду про примирення укладену 28.12.2018 року.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд враховує, що зміст поданої угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Свою вину у вчиненні злочину ОСОБА_4 визнав повністю, щиро розкаявся. Вчинений обвинуваченим злочини є злочином середньої тяжкості. Потерпілий цивільного позову не заявляв, оскільки заподіяні збитки обвинуваченим відшкодовані. Сторони в угоді визначили дії, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, а саме беззастережно визнати свою вину, та сприяти розслідуванню кримінального провадження. Судом встановлено, що укладення сторонами угоди є добровільним.

На підставі викладеного, суд вважає, що подана угода про примирення від 28.12.2018 р. може бути затверджена.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28.12.2018 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку після проголошення вручити учасникам процесу.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1