Справа № 467/1250/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000365, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що на початку вересня 2019 року, більш точного часу і дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , помітивши неподалік свого городу, який знаходиться біля ферми СТОВ «Промінь» в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, дикоростучі кущі рослин роду коноплі та вирішив придбати їх з метою виготовлення та зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, для власного вживання, не маючи мети його збуту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпеку та караність, діючи умисно, ОСОБА_4 , підійшовши до огорожі ферми СТОВ «Промінь», розташованої в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, відірвав від центральних стебел рослин коноплі гілки з листям, які приніс до свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де, обірвавши з гілок листя коноплі, висушив та подрібнив їх, тим самим виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, канабіс, який незаконно зберігав у господарській споруді, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, у полімерному мішку масою у перерахунку на суху речовину 100,052 г., скляній банці масою у перерахунку на суху речовину 3, 694 г., паперовому згортку масою у перерахунку на суху речовину 20, 155 г. та двох паперових згортках масою у перерахунку на суху речовину 2,899 г. до 25 вересня 2019 року без мети збуту.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України щодо доказів і оцінюючи кожний із них з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини його скоєння, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення, а також мотивів та мети.

Так, допитаний в судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що дійсно, у вересні місяці цього року, точної дати не пам`ятає, він, повертаючись з роботи, помітив, що біля ферми СТОВ «Промінь», яка знаходиться в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, ростуть кущі коноплі.

Вирішивши спробувати вжити її шляхом паління, він обірвав гілки з рослини, частину яких сховав під одяг, а частину поклав до кишень, та приніс їх додому.

Зірвавши з гілок листя коноплі, він висушив їх, розклавши на полиці, в потім зберігав у паперових згортках і скляній банці аби особистого вживати через пластикову пляшку.

При цьому, обвинувачений пояснив суду, що на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше ніколи не вживав наркотичні засоби, а коли стурбував, то йому не сподобалось.

Він розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, оскільки зірвав гілки коноплі та зберігав її протиправно.

Ці показання обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, позаяк, сприймались судом безпосередньо, суд визнає допустимим, а також належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для нього значення, а так само достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження доказів щодо обставин скоєного ним злочину, так як повністю згодний з відображеним у обвинувальному акті перебігом подій, обставинами, установленим досудовим слідством та кваліфікацією своїх дій за ч.1 ст. 309 КК України.

Оскільки обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю збігаються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами учиненого ним кримінального правопорушення, то вони не викликають сумнівів суду на рахунок правильності розуміння ним змісту обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції щодо недоречності дослідження усіх доказів, зібраних слідством.

За такого, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, не оспорюють правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів в добровільності їхніх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, у тому числі й документів, що надані стороною захисту щодо відомостей про особу обвинуваченого та даних, які здатні вплинути на міру його покарання, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації його дій та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані, ним у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як-то: відомості із висновку експерта № 1553 від 27.09.2019 року.

Як наслідок, суд вважає, установленими усі обставини, що мають значення для цього кримінального провадження, шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження і приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно, суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) ОСОБА_4 шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями учинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

При цьому, суд враховував, що згідно із Списком № 3, рослини роду коноплі входять до списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця №І), згідно із Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 № 770 ( далі Перелік ( 770-2000-п ).

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР (далі Закон № 60/95 ВР), таблиця № I містить наркотичні засоби, у тому числі рослини, і психотропні речовини, включені до списків N 1, N 2 та N 3, обіг яких на території України заборонено, за винятком їх обігу лише в цілях та на підставах, передбачених статтями 15,19 і 20 цього Закону.

При цьому, під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.

Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Незаконне виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин - це всі дії (включаючи рафінування, підвищення в препараті концентрації наркотичних засобів і психотропних речовин чи їх переробку), здійснені всупереч встановленого законом порядку, у результаті яких на основі наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин одержуються готові до використання та (або)

вживання форми наркотичних засобів, психотропних речовин або

лікарські засоби, що їх містять, чи інші наркотичні засоби,

психотропні речовини.

Таке роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № N 4 від 26.04.2002 « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За такого, підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, у тому числі, й у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, у порядку ч.3 ст. 337 КПК України, суд не установив.

У той час, яка надані стороною обвинувачення процесуальні документи, як то, ухвалу слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2019 року та постанову слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУН в Миколаївській області від 28 вересня 2019 року про визнання речовими доказами, суд розцінює як такі, що свідчать про хід досудового слідства та отримання доказів, а так само їх збереження із дотриманням визначеної кримінальним процесуальним законом процедури.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тож в аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, у тому числі ступінь суспільної небезпеки учиненого діяння.

У той час як обвинувачений має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, працює на сезонних роботах, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, так само, як і на військовому обліку та обліку уповноваженого органу з питань пробації, прийнятно характеризується за місцем проживання і роботи, має неповнолітнього сина- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря.

Обставиною, що пом`якшує покарання у цьому випадку суд визнає щире каяття обвинуваченого, позаяк, він засуджував свій вчинок, запевняв суд про недопущення протиправної поведінки в подальшому, надав правдиві показання і не перешкоджав слідству у встановленні істини у справі.

Водночас, обставин, що були б здатні тією чи іншою мірою обтяжити покарання, згідно із ст. 67 КК України, суд не встановив.

Та за такого, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу з урахуванням його майнового стану і залежно від тяжкості вчиненого злочину, зокрема, з огляну на те, що обвинувачений працює на сезонних роботах і має дохід.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра за встановлених обставин є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як ним самим, так і іншими особами.

До того ж, суд враховував, окрім вищевикладеного, й досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації, із якої слідує, що ризик вчинення ОСОБА_4 та одночасно ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі й для окремих осіб, оцінюється як середній.

Як наслідок, визначене судом покарання за таких обставин, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69, 69-1 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Водночас, про можливість належної соціалізації та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить характер вчиненого ним кримінального правопорушення, прийнятні відомості про його особу та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні належить вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

І на підставі ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 942,06 грн. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу, який слід стягнути на користь держави у розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 942 ( дев`ятсот сорок дві) грн. 06 коп. витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази залишки особливо небезпечного наркотичного засобу разом з первинним упакування, які знаходяться у поліетиленовому пакеті, опечатаному фрагментом паперу з відбитком прямокутного штампу «Досліджено № 6» НДЕКЦ МВС України в Миколаївській області, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1