Справа № 485/1875/18
Провадження № 1-кп/477/149/19
УХВАЛА

06 вересня 2019 року м.Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

під час судового засідання в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області по розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000510, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому.

В обґрунтування цього клопотання прокурором зазначено, що під час досудового розслідування ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.09.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який був продовжений ухвалою цього суду від 29.10.2018 року, двічі ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва та ухвалами Жовтневого районного суду Миколаївської області 27.03.2019 року, 20.05.2019 року та 08.07.2019 року. Строк дії запобіжного заходу спливає 24 вересня 2019 року.

Вважає що ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які враховувалися судами при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, вчинення нових злочинів та впливу на свідків, на теперішній час не зменшилися і продовжують існувати, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого за обтяжуючих обставин, злочин у вчиненні якого обвинувачується, вчинений через 18 днів після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та можливість продовжити злочинну діяльність. Обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків, офіційно не працює та не має офіційного джерела доходу, зловживає спиртними напоями, що свідчить про відсутність факторів, що можуть забезпечувати належну поведінку обвинуваченого, стримувати його за місцем проживання. Звернула увагу, що мати не є тим фактором, який може стримати обвинуваченого від вчинення злочину та забезпечити його процесуальну поведінку.

Зазначила, що залишилася недопитаною свідок ОСОБА_9 , на яку обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе вплинути з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обвинувачений заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що його обвинувачення нічим не доведене, докази того, що буде переховуватись від суду відсутні. Просив застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, про що подав відповідне клопотання.

Захисник також заперечувала проти продовження обраного запобіжного заходу, оскільки вважає, що вина обвинуваченого не доведена та не підтверджується поданими доказами, ризики у клопотанні вказані формально та нічим не підтверджуються. Також просила застосувати до її підзахисного домашній арешт.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового засідання щодо заявлених клопотань, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно з якою обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

Статтею 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.09.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який був продовжений ухвалою цього суду від 29.10.2018 року, двічі продовжувався ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва, а також ухвалами Жовтневого районного суду Миколаївської області 27.03.2019 року, 20.05.2019 року та 08.07.2019 року. Строк дії запобіжного заходу спливає 24.09.2019 року.

На час розгляду клопотань кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і об`єктивно ухвалити рішення до закінчення строку тримання під вартою неможливо.

Як убачається з досліджених матеріалів підставою для обрання та продовження такого виду запобіжного заходу стала обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого за обтяжуючих обставин, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 15 років, злочин у вчиненні якого обвинувачується, вчинений менше ніж за місяць після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про схильність особи до вчинення злочинів, в зв`язку з чим існує ризик вчинення нового злочину, продовження злочинної діяльності.

Як було встановлено в ході судового розгляду обвинувачений не має постійного офіційного джерела доходів, неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинений через незначний проміжок часу після його звільнення. Вказане, з урахуванням тяжкості можливого покарання, дає суду обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитись від суду та продовжити злочинну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, що наявні достатні підстави вважати, що він може вплинути на свідка, який не допитаний в судовому засіданні.

Тобто, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування, не зменшилися і продовжують існувати.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Практика ЄСПЛ орієнтує на те, що при обранні, продовженні запобіжного заходу має бути дотриманий баланс інтересів суспільства та особи, щодо якої вирішується питання продовження запобіжного заходу. Має бути дотримана співмірність обраного запобіжного заходу з обставинами справи та особою обвинуваченого.

Враховуючи вимоги статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід слід продовжити, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, тобто таке покарання є тяжким; вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його в умовах СІЗО, обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків: утриманців не має, офіційних джерел доходу також не має, не має постійного місця роботи, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має судимість, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, в результаті вчиненого злочину позбавлено життя людину, обвинувачений раніше притягувався за вчинення насильницьких корисливих злочинів. Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду, вплинути на свідка та продовжити злочинну діяльність.

Щодо клопотання обвинуваченого щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення такого клопотання, оскільки, окрім вищезазначеного, обвинувачений в черговий раз не надав доказів підтвердження згоди матері - власника домоволодіння на виконання домашнього арешту у його будинку та документи, що підтверджують право власності на домоволодіння, у якому має виконуватись домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки такий розмір не визначався під час обрання запобіжного заходу, вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

За таких обставин колегія вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва строком на шістдесят днів по 23 листопада 2019 року включно.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3