КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину наступного майна:

- земельна ділянка, кадастровий номер :08:006:0133, площею 2,5393 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська селища рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Коломийський, буд. 17/31А, приміщення 458, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яке згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ;

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу кримінального провадження з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди (цивільний позов).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги арештоване майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а належить лише ОСОБА_7 відповідно до шлюбного договору від 23 січня 2013 року. Крім того, апелянт зазначає, що дане майно придбано ОСОБА_7 за власні кошти. Сама ОСОБА_7 не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000126 та не перебуває у жодному процесуальному статусі.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на ті обставини, що вони не повідомлялись про розгляд клопотання прокурора, а копію постановленого судом рішення отримали 10 червня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення ОСОБА_7 та її представника, а копію постановленого судом рішення ними було отримано 10 червня 2019 року, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, визнавши причину його пропуску поважною.

Також, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Також, відповідно до вище зазначеної норми закону, арешт на майно з метою відшкодування завданих збитків (забезпечення цивільного позову), накладається виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також юридичної особи щодо якої здійснюється провадження і щодо якої може бути застосований захід кримінально-правового характеру.

Крім того, відповідно ч. 6 ст. 170 КПК України, при накладенні арешту на майно з метою відшкодування шкоди (забезпечення цивільного позову), слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованого розміру цивільного позову.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя вказаних вимог закону не дотримався та прийшов до необґрунтованих висновків щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, слідчим відділом військової прокуратури Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 05 лютого 2015 року, в рамках якого 23 квітня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Також, 06 травня 2019 року, прокурор у даному кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме частини наступних об`єктів нерухомості:
- земельна ділянка, кадастровий номер :08:006:0133, площею 2,5393 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська селища рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Коломийський, буд. 17/31А, приміщення 453, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Коломийський, буд. 17/31А, приміщення 458, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. Зазначивши, що метою такого обмежувального заходу є забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільний позов).

При цьому, згідно доводів поданого клопотання, вище зазначене майно було придбане під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Слідчий суддя задовольнив подане клопотання, вказавши на доведеність прокурором правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вище перелічені об`єкти нерухомості належать на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 , а саме нежитлові приміщення №№ 459, 444, 443, 453, 458 були придбані останньою за кошти отриманні ОСОБА_7 на підставі кредитного договору у кладеного з ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» від 27 грудня 2013 року.

Крім того, 23 січня 2013 року між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено шлюбний договір, згідно якого є особистою приватною власністю Дружини нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване на ім`я Дружини, в тому числі, але не виключно, житлові будинки, квартири, кімнати, земельні ділянки, будівлі, нежитлові приміщення або їх частини.

Таким чином, майно, про арешт якого ставить питання прокурор, не має статусу спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 не є підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою у кримінальною провадженні, а тому відносно неї не може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою відшкодування завданих збитків (цивільний позов).

Крім того, слід зазначити, що звертаючись з клопотанням про арешт майна саме з цією метою, стороною обвинувачення цивільного позову суду не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні прокурор, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону.
За таких обставин, на підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2019 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину наступного майна:

- земельна ділянка, кадастровий номер :08:006:0133, площею 2,5393 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська селища рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Коломийський, буд. 17/31А, приміщення 453, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Коломийський, буд. 17/31А, приміщення 458, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яке згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 про арешт майна, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3762/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1