Справа № 348/486/19
Провадження № 11-кп/4808/405/19
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з професійно-технічною освітою, раніше судимого 26 вересня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.ст.69,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 01 березня 2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Строк відбування покарання за вироком ухвалено рахувати з 21 год. 04 січня 2019 року, тобто з часу фактичного затримання ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3289 грн. витрат на залучення експертів. Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, повторно, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.3 ст. 185 КК України.

Злочин вчинений при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_8 03 січня 2019 року близько 02 год. з приміщення Пасічнянської ЗОШ І-го ступеня № 2 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області, що розташована по вул. Постоята в с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, шляхом відважування замка вхідних дверей будівлі проник всередину приміщення школи, звідки таємно викрав два ноутбуки марки «HP Laptop 15-bw001ur» із серійними номерами «СND 72064 FT» і «СND 72064 YI» та зарядними пристроями до них. Ринкова вартість на момент вчинення крадіжки, згідно висновку експерта № СЕ-19/109/28-96ТВ/19 від 20 лютого 2019 року становить 6002 грн. за кожний, спричинивши матеріальну шкоду Пасічнянській ЗОШ І-го ступеня № 2 на загальну суму 12004 грн. Із викраденим з місця події втік і розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції призначив йому надто суворе покарання. Вважає, що судом не враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, визнання ним вини в повному обсязі від початку слідства, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілій стороні в повному обсязі і відсутність у потерпілої претензій до нього. При цьому, просить апеляційний суд звернути увагу на те, що він є круглим сиротою, у зв`язку з чим він знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Враховуючи вищевказані обставини та його молодий вік, просить застосувати до нього ст.69 та ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин наведених у вироку, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені у ході судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що призначене йому покарання є надто суворим.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання і відсутність обтяжуючих обставин.

Зокрема, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 66 КК України визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.

При цьому, як вбачається з вироку, судом першої інстанції враховано думку представника потерпілого щодо покарання, відсутність заподіяної шкоди, задовільну характеристику на обвинуваченого по місцю проживання, його матеріальний та сімейний стан, вік, те, що на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів він не перебуває.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч.3 ст. 185 КК України, та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України у даному конкретному випадку є неможливим та таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному ж випадку, враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше судимий, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини неможна вважати такими, що свідчать про необхідність пом`якшення покарання або звільнення від покарання, оскільки покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції є законним та справедливим.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5