cправа № 570/3404/19
провадження № 1-кс/570/1035/2019
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
17 липня 2019 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили, 24) клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000824 відносно ОСОБА_4 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 вересня 2019 року з визначення розміру застави у 20 прожиткових мінімумів доходів громадян
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.
Підозрюваний заперечує проти клопотання, оскільки на даний час пересувається в інвалідній колясці у зв"язку з тяжкими травмами, відбуває покарання в умовах ізоляції.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для ухвалення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно клопотання, ОСОБА_4 26 червня 2019 року о 05 год 30 хв., з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, залишив палату, в якій проходив лікування та, спускаючись по простирадлу з вікна третього поверху, здійснив стрибок на асфальтове покриття, в результаті чого отримав закритий перелом обох п"яткових кісток зі зміщенням, тому з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

26 червня 2019 року за даним фактом розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікації за ч.3 ст.15 ч.1 ст.390 КК України.

12 липня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у його вчиненні.

На даний час він відбуває покарання у ДУ "Городоцький виправний центр № 131", проведено іммобілізацію гіпсовою лангетою.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Ст.29 Конституції України гарантує: «Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність».
За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно ст.177 КПК України їх основною метою є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Ст.194 КПК України зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Аналогічні положення відображене в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №4. Крім того, згідно ч.2 вказаної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленая волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення грунтується на зібраних під час досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання об"єктивно дослідженні щодо їх допустимості та узгодженості між собою, сумнівів у суду не викликають. Разом з тим, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, який перебуває в місцях відбування покарання, пересувається в інвалідній колясці, вважає, що ризики, на які вказує слідчий не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Відповідно до вимог п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Відповідні клопотання мають не лише за формою і складовими відповідати вимогам закону, але й бути належним чином обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, клопотання задоволенню не підлягає, оскільки обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1