Справа № 128/2214/19
УХВАЛА
Іменем України

10 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Красноперекопськ, АР Крим, до засудження проживав по АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)08.12.1999 Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч.2 ст. 140 ,ч.3 ст. 140, ч.1 ст.145, ст. 42, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою вироку в 2 роки.
2)11.12.2001 Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч.2 ст. 141, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
3)11.02.2002 Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 17.03.2005 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 7 місяців та 3 дні.
4)16.02.2006 Джанкойським міським судом АР Крим за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 23.10.2007 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 4 місяці 1 день.
5)03.06.2009 Апеляційним судом Донецької області за ст. 395, ч. 4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ухвали Верховного суду України від 03.12.2009 вважається засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 19.01.2016 згідно ч. 5 ст.72 КК України зараховано строк з 29.08.2008 по 03.12.2009 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,
згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:
До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання, сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, окрім того має хронічні захворювання, міцні соціальні зв`язки, а його незначні дисциплінарні проступки мали місце понад три роки тому.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ньому, оскільки засуджений відбув необхідну частину покарання, має міцні соціальні зв`язки, всі дисциплінарні стягнення погашені та він вважається таким, що не має дисциплінарних стягнень, враховуючи надану йому установою відбуття покарання характеристику, вважає, що ОСОБА_6 довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення, не має дисциплінарних стягнень, підтримує зв`язки з родиною, бажає повернутися до сім`ї та працювати. В установі не працював за станом здоров`я, оскільки має важкі хронічні захворювання, водночас інвалідність йому на даний час не встановлено. Виконує роботи з благоустрою установи відбуття покарання, зробив для себе належні висновки та стверджує, що в подальшому не допускатиме вчинення нових злочинів.

Представник установи відбуття покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду. Пояснив, що ОСОБА_6 за час відбуття покарання в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався та заохочень не мав, питання щодо його умовно-дострокового звільнення установою не розглядалось за відсутності звернення самого засудженого до адміністрації установи. Підтримує відомості, зазначені в наданій суду характеристиці на засудженого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів, дані про його поведінку та неодноразове застосування до нього ст. 81 КК України, за наслідками якого засуджений знову вчиняв умисні злочини, в тому числі під час невідбутої частини покарання, тому вважає, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Вивчивши клопотання, вислухавши пояснення засудженого та його захисника, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_6 суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є засудженим вироком Апеляційного суду Донецької області від 03.06.2009 за ст. 395, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ухвали Верховного суду України від 03.12.2009 вважається засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 19.01.2016 згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 29.08.2008 по 03.12.2009 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 29.12.2008, кінець строку 24.01.2022.

З характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 31.12.2008, де за час перебування в Державних установах характеризувався посередньо. До ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 23.08.2018, де за час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувались.

На виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний та ввічливий з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи з благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Бере участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, матір`ю, братом та сестрою.

27.10.2016 комісією установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, що не стає на шлях виправлення.

08.06.2017 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

21.12.2017 комісією установи погоджено застосування ст. 101 КВК як особі, що стає на шлях виправлення, вирішено оформити та направити матеріали про переведення до колонії середнього рівня безпеки.

26.07.2018 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого від 29.08.2019, вбачається, що засуджений отримав 3 дисциплінарних стягнення, останнє з яких було застосовано 16.02.2016, та 4 заохочення протягом 2012 2017 років, останнє 03.08.2017.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, ресоціалізація засудженого свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, в тому числі, корисливих та поєднаних з насильством, також двічі звільнявся умовно-достроково, та належних висновків не зробив та знову вчинив, в тому числі, умисні особливо тяжкі злочини, внаслідок чого настали незворотні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 31.12.2008, за час відбування покарання ОСОБА_6 отримав лише 4 заохочення, останнє з яких 03.08.2017, тобто протягом 2018-2019 року засуджений своєю поведінкою не доводив позитивних змін, які відбуваються в його особистості.

При цьому, суд враховує позицію адміністрації ДУ «Ладижинська ВК (№ 39)», комісія якої 26.07.2018 відмовила в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Суд вважає, що факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання з урахуванням наданої суду характеристики з установи виконання покарань не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення. При цьому офіційно в установі засуджений взагалі не працює, об`єктивних перешкод для працевлаштування в судовому засіданні не встановлено, оскільки згідно наданої суду медичної довідки від 31.07.2019 в.о. завідувача медичної частини № 81, дійсно має певні захворювання, але стан здоров`я на даний час задовільний. Відомості про наявність медичних протипоказань до працевлаштування засудженого в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_6 , попереднє застосування до нього ст. 81 КК України, що не вплинуло на його подальшу поведінку та ним знову були вчинені умисні злочини, тяжкість вчинених ним злочинів та невідворотність наслідків, його поведінку під час відбування покарання, відсутність офіційного працевлаштування, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Таким чином, суд вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , тому в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: