ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3085/19 Справа № 214/5779/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001308 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто строком до 09 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та задовольнити його клопотання і змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних доказів щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення саме ним кримінальних правопорушень, а ґрунтуються лише на припущеннях.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, проживав однією сім`єю з ОСОБА_10 та утримував її 3 дітей, також сплачує аліменти на утримання власної доньки, в м. Кривий Ріг проживає мати обвинуваченого, яка є пенсіонеркою, ОСОБА_9 має постійне місце роботи та характеризується позитивно, а тому не має бажання переховуватися від суду або будь-яким чином впливати на потерпілих чи свідків, які вже допитані судом, тобто ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Крім того, ОСОБА_10 перебуває під вартою з 12 червня 2018 року, тобто на момент постановлення ухвали - 1 рік 3 місяці 27 днів, а на час розгляду клопотання не встановлено та прокурором не наведено інших підстав для тримання ОСОБА_9 під вартою.
Вважає, що виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим може бути забезпечено шляхом застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту.
Зазначає, що згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, проте вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто строком до 09 грудня 2019 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, один з яких, відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та з урахуванням того, що існує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що обвинувачений, побоюючись тяжкості покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним, може переховуватися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому доцільним буде продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та потерпілу, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0001308 від 12.06.2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 14.06.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 09.10.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з тих підстав, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому зберігаються раніше визначені ризики, крім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення ймовірного покарання за вчинення особливо тяжкого злочину або впливати на інших учасників, а саме на потерпілого ОСОБА_11 , який є єдиним свідком умисного вбивства ОСОБА_12 , а тому у нього є всі підстави побоюватися за своє життя та здоров`я у разі перебування ОСОБА_9 на свободі, про що свідчить те, що потерпілий в судовому засіданні суду першої інстанції 09.10.2019 року підтримав клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання ОСОБА_9 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні переконливі докази вини ОСОБА_9 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Твердження про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи та позитивну характеристику, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_9 перебуває під вартою з 12.06.2018 року, тобто вже більше року, є необгрунтованим та таким, що не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено строк запобіжного заходу до січня 2020 року.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 рокущодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4