Справа № 357/9018/19
У Х В А Л А

11 грудня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Біла Церква клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 ініціював клопотання, в якому, з урахуванням уточнень здійснених у судовому засіданні від 11 грудня 2019 року, просив:

застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати у нічний час з 21 години до 06 години наступного дня житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

покласти на ОСОБА_4 обов`язки прибувати за першим викликом слідчого, прокурора та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він на даний час проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Воно мотивоване тим, що існує обґрунтована підозра у тому, що ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, існують ризики того, що ОСОБА_7 буде вчиняти спроби: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а більш м`якими запобіжними заходами запобігти зазначеним ризикам не є можливим.

Про це свідчить те, що ОСОБА_7 на виклики слідчого впродовж вересня 2019 року не з`являвся, у зв`язку із чим його оголошено у розшук, є підстави вважати, що він знає місце проживання потерпілого ОСОБА_8 та свідків та погрожував потерпілому ОСОБА_8 .

В судовому засіданні від 11 грудня 2019 року старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 підтримав своє клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вважали, що підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час немає.

Обґрунтовували це тим, що старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що існують ризики того, що ОСОБА_7 буде вчиняти спроби: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, сам ОСОБА_7 від органів досудового розслідування не ухилявся, про місце і час слідчих дій не повідомлявся, є депутатом, застосування запобіжного заходу перешкоджатиме його політичній діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, на слідчого суддю покладений обов`язок, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Котій проти України», заява № 28718/09, від 05 березня 2015 року).

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд на основі доказів (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 03 квітня 2016 року близько 14:00 год. будучи депутатом Святогірської міської ради VІІ скликання м. Слов`янська Донецької області згідно рішення «Про підсумки виборів депутатів Святогірської міської ради 7 скликання і визнання їх повноважень» від 30 грудня 2015 року № 1-1-7, перебуваючи на відстані близько 10 метрів від ангару аероклубу «Пілот», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відноси з потерпілим ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_8 три удари кулаком правої руки в область обличчя, один удар правою ногою в область підребер`я, один удар правою ногою в область лівого коліна, та два удари правою ногою в область лівого стегна. В результаті зазначених умисних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 219/д від 06 вересня 2016 року завдано тілесні ушкодження у вигляді: мікроперелому медіального паростка лівої стегнової кістки, розриву тіла і заднього рога медіального меніска, ушкодження заднього рога латерального меніска, часткового ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки і медіальної колатеральної зв`язки, набряку кісткового мозку і медіального широкого м`язу лівого стегна, крові у порожнині лівого колінного суглоба, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с. 46-48).

Слідчий суддя зазначає, що про обґрунтованість підозри свідчать: протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03 серпня 2016 року (а.с. 10-12), протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09 серпня 2017 року (а.с. 13-16), протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 12 серпня 2017 року (а.с. 17-20), протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 16 листопада 2017 року (а.с. 21-23), протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 15 серпня 2017 року (а.с. 24-27), протокол допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 28-30), протокол проведення слідчого експерименту від 04 грудня 2017 року (а.с. 31-33), протокол проведення слідчого експерименту від 26 березня 2018 року (а.с. 34-35), протокол слідчого експерименту від 20 серпня 2019 року (а.с. 36-39), висновком експерта № 219/д від 06 вересня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже, повноваженнями щодо вирішення питання про допустимість доказу наділений виключно суд під час судового розгляду або ухвалення судового рішення.

За таких обставин, доводи захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо недопустимості Висновку експерта № 219/д від 06 вересня 2016 року (а.с. 40-41) належить відхилити.

Слідчий суддя зазначає, що у судовому засіданні установлено, що виклики органом досудового розслідування здійснювались за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як згідно Договору оренди квартири від 18 грудня 2014 року підозрюваний ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

06 листопада 2019 року, 05 грудня 2019 року, 06 грудня 2019 року за викликом органу досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_7 прибував.

Слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, адже є депутатом Святогірської міської ради, одружений, має двох доньок та раніше не судимий.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не доведений.

Разом з тим, доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв спроби незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 матеріали справи не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту належить залишити без задоволення, в зв`язку із відсутністю доказів, які підтверджують обставини, що свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 176-178, 194,196, 197, 371-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003923 від 03 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 16 грудня 2019 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1