ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів в залі суду кримінальне провадження № 0000408 від 15.04.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єрчики, Попільнянського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14.04.2019 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов на неогороджену прилеглу територію складу за адресою: АДРЕСА_3 . Заздалегідь знаючи, що одні з металевих воріт, які ведуть до приміщення складу за зазначеною адресою, щільно не зачиняються, ОСОБА_4 шляхом віджиму воріт проник до приміщення, звідки таємно викрав наступне майно: шліфувальну машину марки «Einhell» «Bavaria BWS 230-3», вартістю 779,40 грн., кутову шліфувальну машину «Дніпро -М» модель МШК-1150 Р, вартістю 452,70 грн., лобзик «Фиолент» модель ПМ4-700Э», вартістю 990,00 грн., шуруповерт марки «Зенит ЗШ-550 профи», вартістю 365,50 грн., торцювальну пилу марки «Einhell» модель HK-G 66 серійний номер ЕВО 15789, вартістю 792,00 грн., пневматичну гвинтівку виробництва «Хатсан», вартістю 1533,00 грн., перфоратор «Einhell», вартістю 570,20 грн., дриль «Дніпро - М» «ДЕУ-1200», вартістю 718,20 грн., мотокосарку «Тетра-Гарден», вартістю 2069,80 грн. та інвенторний зварювальний апарат, вартістю 759,50 грн. В подальшому ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 9 030,30 грн., яка частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення.

12.06.2019 під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Ввечері коли дружина з дітьми лягли спати, він вийшов з дому і пішов до складу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де був о 22 год. 30 хв. Відчинив ворота і пішов у склад, де забрав інструменти, гроші в сумі 500 грн., розкидав речі, бирки для мішків, речі заступника керівника складу, поколов шини і зробив надпис на стіні. Потім зібрав інструменти і виніс, закривши ворота. Вкрадені речі згодом продав. Частину речей вдалося повернути потерпілому, оскільки він зміг знайти особу, якій продав викрадене, а частину ні, тому що не в змозі знайти покупця. Як пояснив суду ОСОБА_4 склад був зачинений, але оскільки на момент вчинення інкримінованого йому злочину він там працював, то був обізнаний про те, що ворота складу зачиняються нещільно, тому доклавши деяких зусиль, він зміг відчинити ворота й потрапити всередину.

Цивільний позов ОСОБА_4 визнав у повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

При цьому, суд звернув увагу прокурора, що в своїх довільних показаннях обвинувачений вказав про те, що він викрав зі складу на другому поверсі з ящика 500 грн. та пошкодив майно. Ці обставини не входять до обсягу пред`явленого йому обвинувачення.

Прокурор будь-яких клопотань щодо надання часу для підготовки зміни чи висунення додаткового обвинувачення не заявляв.

Враховуючи те, що відповідно до ст.318 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а прокурор своїм правом на зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення не скористався, підстави для виходу за межі пред`явленого обвинувачення, передбачені ч.3 ст.318 КПК України, відсутні, суд дійшов висновку про необхідність розгляду даної справи відповідно до вимог ч.1 ст.318 КПК України, залишивши показання обвинуваченого, які не входять до обсягу пред`явленого йому обвинувачення, поза увагою з метою недопущення порушення принципу презумпції невинуватості та погіршення становища обвинуваченого.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого та потерпілого, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні повністю встановлена вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, а його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України - як крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 характеризуються виною у формі прямого умислу, корисливим мотивом, метою задоволення власних потреб збагачення за рахунок чужого майна, що було підтверджено ним у своїх показаннях під час судового розгляду.

Вказаний злочин, який вчинив ОСОБА_4 є закінченим, оскільки його діями повністю реалізована об`єктивна сторона цього злочину.

Згідно документів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , він є таким, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (Вимога ДІТ МВС України від 23.04.2019 № 2120/109/1004/1/02-19), позитивно характеризується за місцем проживання (Характеристика, надана ДОП Фастівського ВП ГУ НП Київської області), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (довідки Фастівської ЦРЛ від 07.05.2019 № 221 та № 323).

Відповідно до ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особистість ОСОБА_4 , позицію потерпілого ОСОБА_5 , є достатні підстави для застосування положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

Саме таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався.

Речові докази згідно з постановю слідчого від 20.04.2019 та розпискою, наданою ОСОБА_5 , - електролобзик «Фіолент» на якому є маркування 26609 синього кольору, торцювальну пилу «Einhell» модель HK-G 66, серійний номер ЕВ015789, синього кольору, кутову шліфувальну машину «Einhell» модель «Bavaria BWS 230-3», жовтого кольору, кутову шліфувальну машину «Дніпро-М» модель «МШК-1150 р», чорного кольору, шуруповерт електричний «Зенит» модель «ЗШ - 550 профі», - передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.100 КПК України такі речові докази слід залишити потерпілому.

Відповідно до ч. 2 ст.122 Кримінального процесуального кодексу України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст.124 цього Кодексу у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відповідно до Довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 15.04.2019 № 0000408 витрати на проведення експертизи складають 628,04 грн. Згідно зі Звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №1649/19 від 16.05.2019 складають 300 грн. З огляду на це з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 як цивільним позивачем (далі - позивач) заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 5650,70 грн. матеріальної шкоди вартості неповерненої частини викраденого майна, а також 100 000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи вказаний розмір моральної шкоди, позивач вказав, що обвинуваченим, окрім викрадення речей, вказаних в обвинувальному акті, завдано йому, як підприємцю, шкоди у виді пошкодження майна та псування продукції, а також внаслідок вчиненого злочину він не отримав очікувані доходи, не зміг виконати укладені з замовниками договори, однак ця обставина не отримала кримінально-правової кваліфікації й не була інкримінована обвинуваченому. У зв`язку з цим позивач вважає, що саме цим підтверджується те, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 йому була спричинена моральна шкода, а також завдана шкода його діловій репутації.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Зважаючи на те, що розмір майнової шкоди в сумі 5650 грн.70 коп. підтверджується доказами, які ніким не оспорюються, відповідає тому розміру шкоди, який завдано обвинуваченим потерпілому з урахуванням повернення частини викраденого, суд дійшов висновку, що в цій частині позов слід задовольнити у повному обсязі.

Щодо заявленого розміру моральної шкоди в сумі 100 000 грн., то суд зазначає наступне.

Оскільки процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані положеннями КПК України, а саме в частині порядку та наслідків визнання позову, то суд вважає, що до цих правовідносин слід застосувати норми ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вказано у наведеній вище нормі, визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для задоволення позову, а можливе лише за наявності для цього законних підстав.

Під законними підставами у цьому випадку слід розуміти дотримання вимог ЦК України, якими врегульовано порядок відшкодування моральної шкоди та її підтвердження.

Так, згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Аналізуючи доводи позивача на обґрунтування розміру моральної шкоди, враховуючи ступінь моральних страждань, спричинених діями обвинуваченого, пояснення позивача щодо докладених ним зусиль для відновлення роботи складу, з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь позивача - 10 000 гривень.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 124, 128, 129, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, статтями 23, 1176 ЦК України та ст.206 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня постановлення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 628 (шістсот двадцять вісім) гривні 04 (чотири) копійки за проведення експертизи та 300 (триста) гривень за проведення судової товарознавчої експертизи в дохід держави.

Речові докази залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 5650 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1