ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2610/18 Номер провадження 11-кп/814/1116/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000461 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 02 вересня 2019 року,

встановила:
Цією ухвалою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодружеськ Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
17.10.2017 Лисичанським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, з 16.50 год. 02 вересня 2019 року по 16.50 год. 31 жовтня 2019 року включно.

Таке рішення суд мотивував наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кількох тяжких злочинів, вчинених у складі організованої групи; обгрунтованої підозри, яка перевірена судом при обранні запобіжного заходу; тяжкістю покарання, що загрожує; ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. А також зазначив про відсутність роботи, стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання в м. Полтаві та Полтавській області, тобто вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що ухвала суду про застосування найсуворішого запобіжного заходу необгрунтована, оскільки не містить мотивації, чому менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Стверджує, що клопотання про продовження запобіжного заходу було вручено перед судовим засіданням, до клопотання не надано доказів на підтвердження клопотання. Прокурором не доведено ризики, зазначені в клопотанні, а складність провадження є недостатньою підставою для продовження запобіжного заходу. Поза увагою суду залишилося те, що обвинувачений має постійне місце проживання, навчається на денній формі навчання у Донбаському державному технічному університеті, перебуває на обліку у лікаря нарколога і потребує періодичного лікування на стаціонарі.

Вважає, що суд не звернув увагу на показання обвинуваченого ОСОБА_9 , який зазначив, що ОСОБА_8 не був обізнаний про його намір щодо втечі з-під варти, як учасник мав другорядну роль, є єдиним з підозрюваних, який співпрацює з органами досудового розслідування.

Окрім цього зазначив, що його мати онкохвора і потребує стороннього догляду, а інших близьких родичів вона не має.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000461 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 393, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 345, ч.3 ст. 369, ч.2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 393, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 369 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 393, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 309 КК України.
02.09.2019 судом першої інстанції постановлено ухвалу, якою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому ухвалене судове рішення про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 підлягає перегляду в апеляційному порядку.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зазначені ризики не зменшилися. З врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_8 , та даних про особу обвинуваченого, зокрема відсутності постійного місця проживання в м. Полтава та Полтавській області, роботи та міцних соціальних зв`язків, наявність судимості, суд дійшов правильного висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Тобто, висновок суду про те, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні є обгрунтованим, а тому місцевий суд продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кількох умисних тяжких злочинів, у складі організованої групи, в даному провадженні судовий розгляд ще не завершено, не досліджено докази та не встановлені всі фактичні обстави провадження, а також враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує. Такі обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених в клопотанні прокурора та ухвалі суду.
Враховуючи викладене, доводи захисника про відсутність доказів існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними.

Усі обставини, на які в апеляційній скарзі посилається захисник, у повній мірі були враховані при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу.

Інші, більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у кількох тяжких злочинах із застосуванням насильства чи погрозою його застосування, та захисник не навів переконливих доводів необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді застави, суд першої інстанції обгрунтовано не визначив ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід.

Дані про особу обвинуваченого, на які посилається адвокат, зокрема наявність на утриманні онкохворої матері, не зменшують існування наведених вище ризиків та не можуть бути беззаперечною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Також відсутні і переконливі докази неможливості перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 за станом здоров`я.

Разом з цим, необхідно зазначити, що суд на даній стадії розгляду провадження не може надавати оцінку будь-яким доказам, у тому числі показанням обвинувачених, на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, а тому доводи захисника про необхідність врахування показань обвинуваченого ОСОБА_9 про необізнаність ОСОБА_8 про намір щодо втечі з-під варти, є безпідставними.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, відсутність відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду щодо ОСОБА_11 є правильним та лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, на час розгляду провадження, може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
У зв`язку з цим рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 392, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 02 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4