ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2580/19 Справа № 184/1894/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської
області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.187, п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Дубівка Таращанського району

Київської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року задоволено клопотання та продовжено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою кожному окремо до 03 жовтня 2019 року. В задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя, оцінивши всі обставини відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого злочину, за попередьою змовою групою осіб, вчиненого з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, і на час розгляду питання щодо доцільності продовження обвинуваченим кожному окремо під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, щодо них не відпали, дійшов висновку, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть вчинити нові злочини, впливати на свідків та переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги, захисник обґрунтовує тим, що прокурором не було доведено виправданість подальшого тримання його під вартою, не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Окрім того, зазначає, що усі свідки дали покази під час першого судового засідання, інших свідків не існує. Також вказує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та суд жодного разу не ставив питання про притягнення його до відповідальності за зухвалу поведінку у судовому засіданні. Звертає увагу, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до майнової шкоди, завданої МКП Орджонікідзевське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, оскільки злочин щодо цього потерпілого інкриміновано ОСОБА_8 . Звертає увагу, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою 9 років.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що судом не було з`ясовано у учасників провадження питання про необхідність розпочинати розгляд справи спочатку у зв`язку з заміною судді.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не було доведено виправданість подальшого тримання його під вартою, не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_8 є суб`єктом дії Закону Савченка і строк його перебування під вартою складає вже більше 8 років 8 місяців. Також вказує, що судом не було роз`яснено вимоги ст. 319 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Водночас, продовживши обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою суд повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою та інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися підстави, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
На момент звернення із черговим клопотанням про продовження строків тримання під вартою сторона обвинувачення посилалася на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнення відповідальності та відбування покарання за вчинений злочин можуть здійснити протизаконні дії.
Однак, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Так, апеляційним судом встановлено, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення їх належної поведінки на цей період, оскільки до обвинувачених даний запобіжний захід був застосований ще з 04 березня 2015 року, його продовження із-за цього є неспівмірним меті заходу, тому під час вирішення питання продовження строків тримання під вартою не було забезпечено виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл.18 Кодексу, внаслідок чого судове рішення не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, на підставі чого слід дійти висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали у відповідності до п.4 ч.1 ст. 407 КПК України.
Постановляючи нову ухвалу апеляційний суд виходить із того, що і в суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду прокурор не обґрунтував необхідність продовження строку тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою, як не обґрунтував і те, чому неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Водночас, дані матеріалів провадження не указують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які мають місце проживання, а також тривалий час перебувають під вартою, а тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладанням на них обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених на час судового розгляду.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 11 липня 2019 року у справі "Коростильов проти України", згідно якого надмірна тривалість досудового ув`язнення заявника визначено порушенням ст.5 §3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підлягають задоволенню, а ухвала суду про продовження застосування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 03 жовтня 2019 року включно, звільнивши з-під варти.
Покласти на ОСОБА_7 , передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 03 жовтня 2019 року включно, звільнивши з-під варти.
Покласти на ОСОБА_8 , передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4