Справа №128/2241/19
Провадження №1-в/127/540/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устя Бершадського району Вінницької області, проживаючого до засудження, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.09.2015 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

06.02.2017 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

03.10.2017 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

27.04.2018 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України 4 років 3 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд, -

Встановив:

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яка мотивована тим, що він позитивно характеризується, умови відбування покарання не порушував, став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви, зазначив, що підстав для застосування відносно ОСОБА_4 ст. 82 КК України немає.

Заслухавши пояснення засудженого, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 27.04.2018, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Встановлюючи підстави застосування ст. 82 КК України, суд, зокрема, з`ясував, наступні обставини:

- засуджений ОСОБА_4 не завжди дотримується правил внутрішнього розпорядку, характеризується негативно, що вбачається з характеристики на засудженого, яка міститься в особовій справі;

- на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з відсутністю бажання працювати;

- засуджений ОСОБА_4 4 рази допускав порушення режиму відбування покарання;

- заходи виховного характеру не відвідує, не вбачає необхідності у особистому перевиховані;

- ухиляється від виконання передбачених законом вимог персоналу установи.

Щодо оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, які передбачені ч. 3 ст. 82 КК України, то суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_4 не сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів того, що став на шлях виправлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_4 положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності, в тому числі дані про його попередні судимості.

Так, згідно особової справи ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий за умисні корисливі злочини, засуджувався до різних мір покарання, однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин.

Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.

В зв`язку з наведеним, суд робить висновок, що засуджений ОСОБА_4 своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням і що фактично він не став на шлях виправлення, тому враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину та враховуючи попередні судимості, суд вважає, що на даний час ОСОБА_4 не можна замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд -

Ухвалив

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: