Справа № 206/5088/19
Провадження № 1-кс/206/1162/19
У Х В А Л А

27.09.2019в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючий середню освіту, одружений, маючий на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 09.07.1996 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком 1 рік;
- 15.07.1997 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком 2 роки;
- 11.12.1998 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.17, ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;
- 28.11.2002 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.140, ч.2 ст.142 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком 5 років. По постанові Дніпропетровського Апеляційного суду від 27.03.2003, вирок змінено: вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст185, ч.1 ст.129 КК України, до позбавлення волі строком 4 роки;
-06.07.2006 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 4 місяця за вироком від 28.11.2002 до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
-20.10.2009 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.307, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком 4 роки.
-08.12.2010 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. На підставі
ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 20.10.2009, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.
-18.11.2011 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 08.12.2010, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.
-06.03.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки.
-08.06.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 місяць 14 днів за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 до відбуття 4 роки 1 місяць 14 днів позбавлення волі.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
09 червня 2019 року старший слідчий Самарського СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , будучі раніше судимим за умисні злочини проти власності, останній раз 08.06.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3ст.185 КК України до позбавлення волі строком на
4 роки 14 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисний злочин проти власності.
Так, у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_4 , спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, заздалегідь до вчинення злочину дійшли згоди про спільне його вчинення.
В подальшому, 02.08.2019, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, прибув разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, до квартири АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, цього ж дня (02.08.2019) приблизно о 12 годині 15 хвилин, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи її настання, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до замку вхідних дверей, який мав при собі, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме гаманець червоного кольору з грошовими коштами, загальною сумою 919 гривень.
Однак, ОСОБА_4 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі та розпорядитись вказаним майном, оскільки їх незаконні дії, були припинені мешканцями будинку АДРЕСА_3 .
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, намагалися заподіяти потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 919 гривень.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
03.08.2019 старшим слідчим СВ Самарського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Також було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. №13, з 04.08.2019 р. по 08.08.2019 р., але 08.08.2019 р. самовільно покинув лікарню та виписаний за порушення лікарняного режиму. Крім того встановлено, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та його місцезнаходження не відомо, що свідчить про те, що останній переховується від органів досудового розслідування.
На підставі викладеного слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Клопотання слідчого погоджено із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, вчинив злочин повторно. Знаходячись на волі може продовжити вчиняти нові злочини. Просив задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєному злочині не визнав, що ніякого злочину не вчиняв, проходячи біля будинку АДРЕСА_4 з під`їзду вибіг його знайомий ОСОБА_8 з сумкою і кинув сумку біля нього, також повідомив, що його побили працівники поліції, які проживають в цьому будинку. У шостій міській лікарні лікування було не належне , тому він поїхав до міста Гінічеськ на лікування. В місті Гінічеськ сам з`явився до правоохоронних органів.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом встановлено, що 02.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості, що 02.08.2019 приблизно 12.15 годин, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом підбору, ключа проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки намагався здійснити крадіжку чужого майна, але до кінця свій умисел довести не зміг (ЄО 11734) (а.с. 5).

03.08.2019 старшим слідчим СВ Самарського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 03.08.2019 року.

10.09.2019, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, тобто фактично скоює кримінальні правопорушення, переховується в іншому місці, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства.
Також при вирішенні клопотання слідчого, слідчий суддя враховую, що підозрюваний вчинив злочин повторно, переховувався від слідчого та суду, позиція підозрюваного, не визнання вини слідчим суддею приймається, як спосіб захисту уникнути відповідальності та продожити в подальшому переховуватися від слідчого, прокурора та суду.
Виходячи із вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
При цьому, підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.
В зв`язку із чим, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01.01.2019 1921грн. Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного, розмір заподіяної шкоди. вважаю, що сума у розмірі 20 прожиткових мінімумів, тобто 38420, 00 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.
У відповідності до ст. 194 КПК України, на підозрюваного необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197,211, 309,310,369-372,376 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з моменту затримання, тобто з 24 вересня 2019 року по 22 листопада 2019 року включно.
Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38420, 00 грн., дана сума є достатньою для внесення її як застави.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення
процесуальних дій;
-не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваним ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі невиконання цих обов`язків ОСОБА_9 до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1