КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

підозрюваного - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6. на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року, якою накладено арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

03 червня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7. за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8. про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_1, а саме: Ѕ частини домоволодіння, загальною площею 64,4м2, житловою площею 27,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб - легковий універсал-В-загальний, марки та моделі HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, із забороною розпоряджатися вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на Ѕ частини домоволодіння, загальною площею 64,4м2, житловою площею 27,8м2, за адресою: АДРЕСА_1, що на праві приватної спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_1 та транспортний засіб - легковий універсал-В-загальний, марки та моделі HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, який зареєстрований за підозрюваним ОСОБА_1, із забороною розпоряджатися вказаним майном. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність обґрунтованості підозри висунутої ОСОБА_1, а арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, в разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6., подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою через порушення норм чинного кримінального процесуального законодавства України. Апелянт стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, є абсолютно необґрунтованою й безпідставною, оскільки не підтверджується жодними достатніми доказами, та базується лише на припущеннях, а тому вважається, що ОСОБА_1 не вчиняв особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає конфіскацію майна, а відповідно правові підстави для накладення арешту на його майно, відсутні. Окрім цього, у повідомлені про підозру відсутній розмір заподіяних збитків, а клопотання слідчого не містить обґрунтування жодного ризику щодо пошкодження або втрати майна ОСОБА_1 Тому, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- підозрюваного ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що частина домоволодіння, загальною площею 64,4м2, житловою площею 27,8м2, за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_1 та транспортний засіб - легковий універсал-В-загальний, марки та моделі HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, також зареєстрований за ОСОБА_1, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Оскільки арешт накладено з метою конфіскації майна, як виду покарання, в разі визнання ОСОБА_1 винуватим за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного майна.

У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості врученої ОСОБА_1 підозри, є безпідставними та необґрунтованими. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, що належить ОСОБА_1, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: Ѕ частини домоволодіння, загальною площею 64,4м2, житловою площею 27,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб - легковий універсал-В-загальний, марки та моделі HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року, постановлену в рамках кримінального провадження №0000094, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року, якою накладено арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_1, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4