Справа № 438/1749/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/395/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 438/1749/14-к з участю,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року,

встановила:
цією ухвалою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та призначити новий судовий розгляд заяви у суді першої інстанції.

Вважає, що ухвала Трускавецького міського суду Львівської
області від 16 квітня 2019 року постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону України, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою виходячи з наступного.
Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року, суд виходив з того, що захисники засудженого та засуджений зверталися до апеляційного суду Львівської області та до касаційного суду з скаргами про перегляд згаданого вироку з аналогічних підстав, що вказані ОСОБА_7 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами.
Судами апеляційної та касаційної інстанцій надано оцінку доводам ОСОБА_7 та його захисників, викладених у їхніх скаргах, які є аналогічними з фактами викладеними у заяві засудженого про перегляд вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року за нововиявленими обставинами, а саме: внесення відомостей в ЄРДР у даному кримінальному провадженні, дослідження фактів фальсифікації негласних слідчих дій, покази свідків зазначених в заяві. Інших обставин, які існують, однак не були відомі суду на час судового розгляду, засудженим ОСОБА_7 та його захисником суду наведені не були.
Судом першої інстанції не було дотримано положень кримінального процесуального закону при постановлені оскаржуваної ухвали, в якій не наведено належного мотивування прийнятого рішення. Судом не спростовані доводи поданої ОСОБА_7 заяви, отже фактично вони не були ним перевірені.
Те, що вирок Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року був предметом перегляду в судах вищих інстанцій не спростовує твердження засудженого ОСОБА_7 про нововиявлену обставину, що не була відома під час судового розгляду і впливає на правильність прийнятого 05 липня 2016 року рішення Бориславським міським судом Львівської області.
Не була предметом перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанції та обставина, що за керування 16 жовтня 2014 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язаними уповноваженими посадовими особами, нехай і після затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП. Це підтверджує те, що ОСОБА_9 не перебував у стані сп`яніння о 14.00 год. 16 жовтня 2014 року, а передумови для складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП були відсутні.
Водночас, ця обставина має принципове значення для кваліфікації дій ОСОБА_7 , оскільки за умови тверезого стану ОСОБА_9 можливість складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП виключена, а дії ОСОБА_7 по отриманню коштів за не складання і так безпідставного протоколу не утворюють складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України.
У разі якщо ОСОБА_9 не перебував у стані алкогольного сп`яніння о 14.00 год. 16 жовтня 2014 року, то у діях ОСОБА_7 по отриманню від ОСОБА_9 неправомірної вигоди в сумі 2000 грн. за не складення адміністративного протоколу про керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відсутня обов`язкова складова об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, а саме можливість вчинення засудженим із використанням наданих йому повноважень дій на користь ОСОБА_9 по не притягненню останнього до адміністративної відповідальності за отримання неправомірної вигоди.
Таким чином, вказані вище обставини є нововиявленими, мають істотне значення для справи, оскільки спростовують факти, які було покладено в основу вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року і не були відомі засудженому на час розгляду справи у суді.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та виступ його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила апеляційну скаргу та просила залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами відповідно до ч.2 ст.459 КПК України визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

В своїй заяві до місцевого суду ОСОБА_7 просить скасувати вирок Бориславського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року, яким його засуджено за ч.1 ст.368 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що після винесення Верховним Судом постанови від 05.09.2018 року та ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000009 від 16.10.2014 року, а також відмови працівників правоохоронних органів у наданні відомостей про час внесення до ЄРДР відомостей в кримінальному провадженні, йому стало відомо про очевидні факти фальсифікації матеріалів негласних слідчих дій, штучне створення та підроблення доказів працівниками правоохоронних органів, що не було предметом судового розгляду.

Заявник зазначав, що нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час розгляду справи в суді є: показання свідка ОСОБА_9 , дані ним в судовому засіданні про те, що до правоохоронних органів він звернувся 16.10.2014 року, тобто заявник вважає, що слідчі дії могли відбутись до внесення даних у ЄРДР. Також вважає, що на момент внесення відомостей про злочин до ЄРДР ознак вчинення ним тяжкого злочину не було, оскільки він не займав відповідального становища, а предметом злочину не була неправомірна вигода у великому розмірі, оскільки заявник про це не заявляв.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що наведені в заяві ОСОБА_7 обставини в розумінні ст.ст.459, 462 КПК України не можуть вважатись нововиявленими, з тих підстав, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні вироку щодо нього і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Погоджується колегія суддів і з тим, що вимога заявника про визнання вказаних вище обставин нововиявленими, зводиться до надання таким іншої правової оцінки, ніж зазначено у вироку суду та намагання заявника переглянути судове рішення, яке у встановленому порядку набрало законної сили.

Під час провадження за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 вимагав від суду досліджувати ті обставини, які вже визнані доказами обвинувачення та досліджувалися судами під час розгляду кримінального провадження по суті обвинувального акта.

Так наведені в заяві ОСОБА_7 та в апеляційній скарзі його захисника обставини, які необхідно перевірити, фактично є повторним дослідженням процесуальних дій досудового та судового слідства, події кримінального правопорушення, винуватості у вчиненні злочину, форми вини і мотивів скоєння злочину, оцінки доказів, покладених судом в основу вироку, правової кваліфікації.

В апеляційній скарзі захисник також покликався на те, що судами усіх інстанцій при розгляді справи не з`ясовувалось питання про те, чи за керування 16.10.2014 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, що має принципове значення для кваліфікації дій ОСОБА_7 , оскільки за умови тверезого стану ОСОБА_9 можливість складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП виключена, а дії ОСОБА_7 по отриманню коштів за не складання протоколу не утворюють складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України. Такі покликання захисника визнаються безпідставними, враховуючи наступне.
Як вбачається із ухвали Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2016 року, колегією суддів було спростовано покликання захисника на те, що не досліджено питання чи вчинив ОСОБА_9 адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, та зазначено, що як в суді першої інстанції, так під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_9 ствердив, що 16.10.2016 року, перед тим як керувати транспортним засобом перебував у м.Бориславі Львівської області у своєї дівчини, де вживав алкоголь.

Зазначеним доводам захисника та засудженого було надано оцінку і Верховним Судом при ухваленні постанови від 05.09.2018 року де зазначено, що посилання сторони захисту на відсутність передумов складання протоколу відносно ОСОБА_9 за ст.130 КУпАП через не підтвердження факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та наявність провокації зі сторони співробітників міліції, повністю спростовується судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим, обставини, на які посилається засуджений та його захисник, як на підстави перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами вірно визнано судом першої інстанції такими, що не відповідають критеріям нововиявлених обставин у контексті вимог статті 459 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не передбачає повторного здобуття доказів та спростування наявних доказів у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини також вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи закріплює, що жодна із сторін не може вимагати перегляд остаточного і того, що набрало законної сили рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Повноваження щодо перегляду справи повторно здійснюється з метою виправлення судових помилок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті, що вбачається із рішень Європейського суду з прав людини в справах: «Бурлеску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстав для скасування вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року відносно ОСОБА_7 немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що слугували б підставою для скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду судом не встановлено.
Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4