Провадження №1-кп/638/1386/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002951 від 29.07.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черемушна Валківського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.07.2019 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.75 КК України 1 рік іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , точні дата та час досудовим слідством не встановлені, маючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом на збут бойового припасу без передбаченого законом дозволу придбав при невстановлених досудовим слідством обставинах, ручну осколкову гранату Ф-1, яку почав зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 10.05.2019 року, точний час досудовим слідством не встановлено, попередньо домовившись з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про збут ручної осколкової гранати, перебуваючи біля будинку №16 по вулиці Старицького в м.Харкові, незаконно збув останньому корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізованими УЗРГМ-2, які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України №4/165СЕ-19 від 22.07.2019 року, у своїй сукупності відносяться до категорії боєприпасів, та отримав від останнього грошову винагороду у сумі 1350 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у придбанні, зберіганні та збуті бойового припасу без передбаченого законом дозволу та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та обтяжує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є повторність вчинення злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий 19.07.2019 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263 КК України, одружений, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався.

З доповіді сектору Шевченківського районного відділу ДУ «Центр Пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Беручи до уваги отриману інформацію, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства. Якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладення на правопорушника обов`язку передбаченого п.4 ч.3 ст.76 КК України. На думку пробації, процес реабілітації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень, можливо реалізовувати без умов цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Однак суд вважає, що ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року в провадженні № 51-717км18 щодо застосування ч.4 ст.70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований злочин до постановлення 19.07.2019 року вироку Дзержинським районним судом м.Харкова, яким його звільнено від відбування покарання з випробуванням, а тому вказаний вирок слід виконувати самостійно.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьої) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.07.2019 року виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 17 933 (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 72 копійки на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №9/507СЕ-19.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1