Код суду 233 Справа № 1-13/11
П О С Т А Н О В А Іменем України
20 листопада 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) та закриття кримінальної справи,-
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року), після перекваліфікації за ч.2 ст.186 КК України (в редакції 2001 року).
11 квітня 2019 року керівник Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про відновлення судового розгляду по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) на підставі ч.2 ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності та закриття кримінальної справи, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_5 злочину (30 липня 2000 року) пройшло більше 15 років. Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що хоча ОСОБА_5 і перебував у розшуку за постановою суду, проте, не встановлено і матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних даних, що вказують умисне ухилення підсудного від суду (т.2а.с.31-32). Розгляд зазначеного клопотання здійснюється судом відповідно до процедури, передбаченої КПК України в редакції 1960 року відповідно до п.11 Перехідних положень КПК України 2012 року, згідно якого кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила звільнити підсудного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності, посилаючись на те, що з часу вчинення ним злочину минуло більше ніж 15 років. Зазначила, що розгляд питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України, тобто, з нереабілітуючої підстави, без з`ясування позиції підсудного ОСОБА_5 з цього приводу та у його відсутність, можливо і порушує його права, проте, сплив 15-річного строку є безумовною підставою для розгляду клопотання прокурора, звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання прокурора за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти закриття кримінальної справи та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності (т.2 а.с.40).
Суд, вислухавши думку прокурора, з`ясувавши позицію потерпілого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання як такого, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, постановою Костянтинівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2000 року ОСОБА_5 оголошено у розшук (т.1а.с.148).
Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) на підставі повідомлення Костянтинівської міжрайонної прокуратури від 23 жовтня 2014 року (т.2а.с.1) було відновлено у зв`язку із встановленням місця його знаходження та затриманням на території Російської Федерації (т.2а.с.2).
Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року дії ОСОБА_5 були перекваліфіковані з ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) на ч.2 ст.186 КК України (в редакції 2001 року) (т.2а.с.3).
29 жовтня 2014 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області на адресу старшого помічника прокурора Донецької області з міжнародно-правових доручень було направлено пакет документів на видачу ОСОБА_5 з території Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності (т.2а.с.7-21).
Прокуратура Донецької області на запит суду листом № 14-229 від 30 серпня 2019 року повідомила, що 18 листопада 2014 року за вих.№ 14-95-14 на адресу Міністерства юстиції України в порядку ст.575 КПК України направлено клопотання Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про видачу (екстрадицію) з території Російської Федерації ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України, проте, до теперішнього часу інформація щодо результатів розгляду компетентними органами Російської Федерації запиту про видачу вказаної особи на адресу прокуратури не надходило (т.2а.с.67).
Згідно ч.2 ст.44 КК України та п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вирішення питання про закриття справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності покладено виключно на суди, які повинні діяти порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Частиною 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що постановою Костянтинівського міського суду Донецької області від 08 травня 2001 року ОСОБА_5 оголошено у розшук саме у зв`язку з неодноразовими неявками на виклики в судові засідання, отже ухиленням від суду.
Викладені в клопотанні доводи прокурора стосовно відсутності будь-яких об`єктивних даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 умисно ухиляється від явки до суду є неспроможними і непереконливими, зважаючи на те, що було порушено питання про його екстрадицію з території Російської Федерації та беручи до уваги наявність постанови суду про оголошення підсудного у розшук, яка набрала законної сили, була спрямована на виконання до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області і в теперішній час перебуває на виконанні в Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, яке на запит суду відзвітувало про результати її виконання.
Суд не погоджується із доводами прокурора стосовно того, що оскільки з часу скоєння підсудним злочину (30 липня 2000 року) пройшло більше 15 років, що є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, неявка ОСОБА_5 в судове засідання та нез`ясування його думки з приводу звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави не є перешкодою для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.11-1 КПК України передбачено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КПК України (в редакції 1960 року) за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення про закриття справи.
Згідно ч.1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу,
суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Частиною 1 ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою.
Крім того, пунктом 3 частини 1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено право підсудного, зокрема, висловлювати свою думку з приводу клопотань інших учасників судового розгляду.
Отже, враховуючи положення ч.1 ст. 262, п.3 ч.1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) розгляд клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі має відбуватись у судовому засіданні за участю підсудного, явка якого є обов`язковою і який має право висловити свою думку з приводу заявленого прокурором клопотання.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі спливу строків давності.
Отже, суд зобов`язаний з`ясувати думку підсудного ОСОБА_5 щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, роз`яснити про те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, про наслідки такого звільнення і тільки у разі його згоди та за наявності передбачених законом підстав постановою закрити кримінальну справу та звільнити підсудного від кримінальної відповідальності.
Верховний Суд України в п.2 Постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» наголошує на тому, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
У разі якщо, особа, щодо якої передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судовий розгляд проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
Суд вважає передчасним надавати оцінку наявності матеріально-правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (а саме закінченню встановлених ч.1 ст.49 КК України строків, відсутності обставин, що порушують їх перебіг згідно ч.ч.2-4 ст.49 КК України), оскільки вжиті судом заходи, спрямовані на забезпечення участі підсудного в судовому засіданні виявились безрезультатними, з огляду на викладені вище обставини і відсутня можливість з`ясувати думку ОСОБА_5 з приводу звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави та закриття справи, роз`яснити йому наслідки такого закриття.
Суд звертає увагу на те, що в екстрадиції ОСОБА_5 , який перебуває на території Російської Федерації відмовлено, проте Генеральна прокуратура Російської Федерації повідомила про готовність організувати кримінальне переслідування вказаної особи у випадку направлення компетентним органом України кримінальної справи (т.2а.с.95), в рамках якого, на переконання суду, можливе вирішення, зокрема, і питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.
Порядок перейняття кримінального переслідування передачі компетентним органом однієї держави компетентному органу іншої держави кримінальної справи стосовно особи для здійснення подальшого провадження у такій справі, врегульований главою 39 КПК України (в редакції 1960 року).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 11-1, 244, 248 КПК України (в ред. 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року), після перекваліфікації за ч.2 ст.186 КК України (в редакції 2001 року) на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінальної справи відмовити.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя