Справа № 134/1371/19
Провадження №11-кп/801/1158/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2019 року, якою:

засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, не одруженого, до засудження не працюючого,

раніше не судимого, засудженого вироком Піщанського районного суду Вінницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі,

ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 16.03.2018 - невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на 4 роки 24 дні обмеження волі та направлено його до виправного центру для відбування покарання у вигляді обмеження волі, у порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

-звільнено умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 6 днів від подальшого відбування покарання,
в с т а н о в и в :

14.08.2019 засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. На підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2019 року звільнено ОСОБА_7 , засудженого вироком Піщанського районного суду Вінницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, умовно достроково на 2 роки 7 місяців 6 днів від подальшого відбування покарання.

Роз`яснено засудженому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом не відбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд вказав, що з характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має подяки, а також одне стягнення, але після проведених бесід профілактично - виховного характеру змінив своє ставлення до режиму відбування покарання, в подальшому порушень не допускав. Працевлаштований був в їдальні установи, а згодом на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика» м. Ладижин, а також різноробочим в їдальні установи, до праці ставиться добросовісно, поставлені завдання виконує. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний. Заходи виховного характеру, які проводяться в установі відвідує та реагує на них правильно. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення». Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 відбувши 3/4 частини покарання, призначеного судом за вчинення злочину, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_9 порушується питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленні нової ухвали, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 в застосуванні до нього ст. 81 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу стало підставою для неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та згідно ст. ст. 409, 411, 413 КПК України є підставою для скасування рішення суду. Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 в період відбування покарання піддавався стягненню, що свідчить про схильність останнього до вчинення порушень вимог режим;-утримання засуджених. Згідно характеристики на засудженого, складеної 21.08.2019. засуджений ОСОБА_7 не приймає участі в суспільному житті установи, пасивно реагує на критику та не проявляє готовності да самокерованої соціально-правомірної поведінки. Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і відповідно, доведення його виправлення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, судом зазначені вимоги закону не дотримані.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 11 березня 2011 року вироком Піщанського районного суду Вінницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16.04.2010 року по 15.04.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 16.03.2018 року не відбута частина покарання ОСОБА_7 замінена на більш м`яке обмеження волі. Зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, а саме 18 днів.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 16.04.2010 року.

Станом на 22 серпня 2019 року ОСОБА_7 відбув 10 років 4 місяці 24 дні призначеного судом покарання, що становить 3/4 частини призначеного строку покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має подяки, а також одне стягнення, але після проведених бесід профілактично - виховного характеру змінив своє ставлення до режиму відбування покарання, в подальшому порушень не допускав. Працевлаштований був в їдальні установи, а згодом на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика» м. Ладижин, а також різноробочим в їдальні установи, до праці ставиться добросовісно, поставлені завдання виконує. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний. Заходи виховного характеру, які проводяться в установі відвідує та реагує на них правильно. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення». Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, місцевий суд послався на те, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що засуджений ОСОБА_7 відбувши 3/4 частини покарання, призначеного судом за вчинення злочину, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Проте, у роз`ясненнях, що містяться у п.п.2, 17, 18 м`яким, зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально- виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжко-вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, основним вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Як вбачається з даних довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_7 в період відбування покарання піддавався стягненню, що свідчить про схильність останнього до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених.

Згідно характеристики від 21.08.2019 засуджений ОСОБА_7 не приймає участі в суспільному житті установи, пасивно реагує на критику та не проявляє готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Колегія суддів апеляційного суду переконана, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому за таких обставин, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України, тобто неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду враховує також і те, що ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 16.03.2018.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду та дають достатні підстави вважати, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу стало підставою для неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та згідно ст. ст. 409, 411, 413 КПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання - скасувати.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя