Апеляційне провадженя № 11-кп/824/2886/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

12 вересня 2019 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, яким затверджено угоду від 12.12.2016 про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 та визнано ОСОБА_6 винуватою у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 362 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року затверджено угоду від 12 грудня 2016 року, про визнання винуватості укладену між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 . Визнано ОСОБА_6 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 362 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.1 ст. 362 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70, ч.2 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та накладенням на неї обовязків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Зобов`язано ОСОБА_6 протягом місяця з дня проголошення вироку сплатити судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 19308 грн. на користь держави.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінено та виключено з резолютивної частини вироку вказівку про термін сплати судових витрат.
30 серпня 2019 року на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 подана апеляційна скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_8 в якій він просить скасувати зазначений вирок, як незаконний, необгрунтований та не вмотивований та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції в порушення положень ч.1 ст. 337 КПК України щодо проведення судового розгляду лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, фактично вирішив питання про винуватість ОСОБА_4 , інтереси якої він представляє.
Зокрема, захисник зазначає, що згідно оскаржуваного вироку: « ОСОБА_6 за попередньою змовою з особами матеріали щодо яких розслідуються в окремому кримінальному провадженні, у період часу з 22.12.2015 по 21.01.2016 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи ноутбук «Toshiba» Studio Satellite L300-11E, s/n: 68202070Q та невстановлену досудовим розслідуванням персональну електронно-обчислювальну машину виготовила електронний примірник договору про поділ майна, датою укладання якого було зазначено 22.12.2015.

У подальшому ОСОБА_6 21.01.2016, у дений час, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що договір про поділ майна за реєстровим номером 1486 від 22.12.2015 фактично у зазначений у цьому документі день не складався та нотаріально не посвідчувався, а також те, що одна із сторін посвідчуваного правочину (договору про поділ майна)- ОСОБА_4 , станом на 22.12.2015 перебувала за межами України, а ОСОБА_9 згідно з положеннями ст.ст. 237, 245 Цивільного кодексу України не уповноважена на укладання договору про поділ майна, використовуючи ноутбук «Toshiba» Studio Satellite L300-11E, s/n: 68202070Q та не встановлений досудовим розслідуванням друкувальний пристрій, виконуючи відведену їй роль у спільному злочинному плані, виготовила проект договору про поділ майна, датований 22.12.2015, між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_10 з іншої. При цьому ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, будучи достеменно обізнаною, що довіреністю за реєстровим номером 1477 від 21.12.2015 ОСОБА_4 не уповноважувала ОСОБА_9 на підписання договору про поділ майна, внесла до вказаного договору завідомо недостовірні відомості про те, що від імені ОСОБА_4 , нібито на підставі довіреності за реєстровим номером 1477 від 21.12.2015, діє представник ОСОБА_9 »

На думку захисника такий виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення встановлених судом ідентифікує ОСОБА_8 , як особу відносно якої матеріали розслідуються в окремому кримінальному провадженні, та є констатацією її винуватості у вчиненні у співучасті з ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
З урахуванням зазначеного вище, адвокат вказує на те, що ОСОБА_4 хоча і не була визнана учасником кримінального провадження, однак вправі захищати свої права свободи та інтереси, які на думку адвоката порушені вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, шляхом його оскарження.
Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_3 подана в інтересах ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. києва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 підлягає поверненню на підставі п.2 ч.3 ст. 399 КПК України у звязку з наступним.
Згідно ч.1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу на вирок суду мають право подати обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представникчи захисник- в частині, що стосується інтересів обвинуваченого; обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітньогочи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього; законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілийабо його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції; цивільний позивач, його представникабо законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи; фізична або юридична особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 394 КПК України встановлені особливості оскарження окремих судових рішень, у тому числі і вироків суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим. Так, ч.4 ст. 394 КПК України передбачає можливість оскарження вироку суду на підставі угоди про визнання винуватості обвинуваченим та прокурором з підстав зазначених в п.п. 1, 2 ч.4 ст. 394 КПК України.
Таким чином, аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону дає можливість зробити висновок, щодо відсутності правових підстав у ОСОБА_4 , а відтак і у захисника ОСОБА_3 , на оскарження вироку Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 .
Крім того, як вбачається зі змісту вироку Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 в ньому відсутні висновки суду про вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень у співучасті з ОСОБА_4 , в інтересах якої подана апеляційна скарга, а зазначено, що злочин ОСОБА_6 вчинила з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження.
Громадянка ОСОБА_4 при викладені фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення зазначається лише, як сторона цивільно-правової угоди, яку оформляла та реєструвала засуджена, як приватний нотаріус.
За таких обставин та у відповідності до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України апеляція адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року підлягає поверненню.
На підставі викладеного,керуючись п.2 ч.3 ст. 399 КПК України,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, яким затверджено угоду від 12.12.2016 про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 та визнано ОСОБА_6 винуватою у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 362 КК України повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвалу може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2