Справа № 455/1127/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/141/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Встановлено ОСОБА_8 іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до Старосамбірського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та повідомляти цей сектор про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання із речовими доказами та судовими витратами у справі.

Скасовано арешт, накладений на мотоцикл китайського виробництва з надписом «MUSTANG MT 110-2» без номерного знака, на підставі ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 р.

За вироком суду ОСОБА_8 15 травня 2018 р. о 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним мотоциклом марки «MUSTANG MT 110-2» без номерного знака та рухаючись по вулиці Центральній, в районі будинку № 80, в с. Торгановичі Старосамбірського району Львівської області у напрямку до м. Старий Самбір Львівської області, порушив вимоги пунктів 1.5. та п. 1.10. (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху», «небезпека для руху»), пунктів 2.1. а), 2.3. б), д), 2.9. а), 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він, керуючи даним транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання видимості на проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_10 , якого він мав об`єктивну можливість виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на вказаного пішохода, у результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Старосамбірській ЦРЛ, тобто, порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання оскаржив прокурор, який у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що рішення суду про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України є необґрунтованим, оскільки суд повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, спричинив наслідки у виді смерті потерпілого, скоєний у стані алкогольного сп`яніння. На переконання апелянта, за наведених обставин у суду не було підстав звільняти ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з урахуванням обставин справи останній, на його думку, заслуговує реальної міри покарання. У зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати і постановити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлені волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, в решті вирок залишити без змін.

До початку розгляду справи судом апеляційної інстанції від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких висловлюється незгода з доводами обвинувача. Зокрема, наголошується на тому, що місцевий суд вірно врахував дані про особу винного, зокрема його позитивні характеристики за місцем проживання, наявність на його стороні пом`якшуючої обставини щире каяття, думку потерпілого, який просив не карати суворо ОСОБА_8 і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, висновки, наведені у досудовій доповіді Старосамбірського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. З урахуванням цього, на думку захисника, ОСОБА_8 обґрунтовано призначено покарання із застосуванням ст.75 КК України. При цьому, покарання, яке просить призначити обвинуваченому прокурор, адвокат ОСОБА_9 вважає занадто суворим, адже на тривалий строк позбавить ОСОБА_8 волі, внаслідок чого той втратить соціальні зв`язки із суспільством, не зможе належним чином надавати допомогу своїй родині, яка потребує його матеріальної підтримки. З урахуванням наведеного захисник просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги та його доводи про необґрунтованість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про обґрунтованість вироку місцевого суду, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України сумнівів не викликає та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У відповідності до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Також згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, рішення про застосування до ОСОБА_8 ст.75 КК України обґрунтоване посиланням на те, що обвинуваченому вперше призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, та вказівкою на його молодий вік, сімейний стан, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Водночас ч.1 ст.75 КК України зобов`язує суд при розгляді питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які дають підстави зробити висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Матеріали справи свідчать, що на боці ОСОБА_8 відсутні обставини, які б могли слугувати основою для рішення про застосування до нього ст.75 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. В результаті його вчинення ОСОБА_8 настала смерть пішохода ОСОБА_10 . Обвинувачений на час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом, не маючи посвідчення водія необхідної для цього категорії, а лише права на водіння автомобілів.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням у суду першої інстанції не було. А тому, вирок в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене та керуючись вимогами ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умов реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Водночас з огляду на особу ОСОБА_8 , який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на рівні мінімальної межі, визначеної санкцією ч.2 ст.286 КК України. Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то таке підлягає застосуванню у максимальному розмірі, адже покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Постановляючи новий вирок в частині покарання, обраного ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що в решті оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки не суперечить вимогам чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Апеляційна інстанція не може визнати спроможними доводи захисника ОСОБА_9 про необхідність врахування думки потерпілого ОСОБА_11 , який погоджується з покаранням, обраним ОСОБА_8 місцевим судом, та досудової доповіді органу пробації, якою не виключено можливість виправлення обвинуваченого в разі звільнення його від відбування покарання з випробуванням, адже позиція потерпілого не здатна зменшити ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, а досудова доповідь не має для суду обов`язкової сили і не враховує усю сукупність встановлених судом під час розгляду справи конкретних фактичних обставин. Не є обґрунтованими й доводи сторони захисту про позбавлення можливості обвинуваченого, в разі засудження останнього до реальної міри покарання, надавати матеріальну допомогу родині, оскільки докази про наявність у ОСОБА_8 утриманців відсутні, а його сім`я має самостійні джерела доходів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2019 р. відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.ст.75, 76 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання та направлення для відбуття покарання.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4