йСправа № 304/1856/19 Провадження № 1-кс/304/696/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , розглянувши його клопотання, затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000476 від 23 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

заступник начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000476 від 23 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль марки «RENAULT ZOE», р/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «МОЕКОТАКСІ», а також мотоцикл чорного кольору, без маркування, що належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , залишивши такі на зберігання на спеціальному майданчику тимчасового тримання. Клопотання мотивує тим, що 23 листопада 2019 року о 15.40 год ОСОБА_6 , 2002 року народження, керуючи мотоциклом не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT ZOE», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який їхав у попутному напрямку та зупинився з метою об`їзду перешкоди на проїжджій частині. В результаті зіткнення водій та пасажир мотоциклу отримали тілесні ушкодження та були доставлені каретою швидкої медичної допомоги до Перечинської ЦРЛ, а згодом ОСОБА_6 направлений до ОДЛ м. Мукачево, пасажир мотоциклу ОСОБА_8 після надання медичної допомоги відпущений додому, а ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не отримав. Дану подію того ж дня було внесено до ЄРДР та присвоєно номер 0000476 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Під час огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди на місці було виявлено автомобіль марки «RENAULT ZOE», р/н НОМЕР_1 , та мотоцикл чорного кольору, без маркування, які є прямими учасниками ДТП та які поміщено на майданчик тимчасового тримання з метою проведення необхідних судових експертиз. Оскільки вказані транспортні засоби є речовими доказами та мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також з метою встановлення їх технічної справності, виявлення причин та умов, що сприяли ДТП, а для здобуття доказів у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та експертиз, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні заступник начальника СВ клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на обставини клопотання.

Представник ТОВ «МОЕКОТАКСІ» ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, пояснивши свою позицію відсутністю даних про факт порушення водієм ТОВ «МОЕКОТАКСІ» правил дорожнього руху, а також зазначив, що накладення арешту на майно у спосіб, зазначений у клопотанні, зупинить господарську діяльність товариства, чим спричинить незворотні збитки та упущену вигоду.

У судове засідання власник майна ОСОБА_6 не з`явився, будучи належно повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що 23 листопада 2019 року о 16.35 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що того ж дня за адресою: Перечинський район с. Сімер, вул. Карпатська, № 43 мотоцикліст допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено», білого кольору, р/н НОМЕР_1 . В результаті зіткнення водій та пасажир мотоциклу отримали тілесні ушкодження та були доставлені каретою швидкої медичної допомоги до Перечинської ЦРЛ, а ввечері ОСОБА_6 направлений до ОДЛ м.Мукачево, пасажир мотоциклу ОСОБА_8 після надання медичної допомоги відпущений додому, а ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не отримав (а. с. 4-6).

Також із даних матеріалів убачається, що за вищевказаним фактом 23 листопада 2019 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000476 від 25 листопада 2019 року (а. с. 3).

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 листопада 2019 року з місця пригоди вилучено автомобіль марки «Рено Зоє», р/н НОМЕР_1 , та мотоцикл чорного кольору (а. с. 7-14).

Вказані транспортні засоби постановою заступника начальника СВ Перечинського ВП про визнання речовим доказом від 25 листопада 2019 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000476 від 23 листопада 2019 року та залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання Перечинського ВП (а. с. 17-18).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ініціатором клопотання доведено, що зазначене у клопотанні майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000476 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України щодо запобігання можливості його пошкодження, псування, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання заступника начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000476 від 23 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «RENAULT ZOE», р/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «МОЕКОТАКСІ», а також мотоцикл чорного кольору, без маркування, що належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , залишивши транспортні засоби на спеціальному майданчику тимчасового тримання Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1