Дата документу 13.06.2019 Справа № 554/5040/19
Провадження № 1-кс/554/8632/2019
У Х В А Л А
13 червня 2019 року м. Полтава
Всі вищезазначені підприємства пов`язані між собою однаковими критеріями. На даних підприємствах відсутні зареєстровані працівники, відсутнє обладнання, транспортні засоби, основні фонди, відсутні виробничі можливості, складські приміщення тощо.
12.08.2018 року допитано керівника ТОВ «Українська незалежна торгова компанія» громадянку ОСОБА_4 , яка повідомила про свою фактичну непричетність до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Українська незалежна торгова компанія», товариством вона не керувала та нікого на це не уповноважувала, де знаходяться та хто складав, подавав бухгалтерські, податкові документи ТОВ «Українська незалежна торгова компанія» їй не відомо, жодних документів, що свідчать про фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами вона не готувала та не підписувала, товарів, робіт, послуг не поставляла, підписувала лише документи про реєстрацію ТОВ «Українська незалежна торгова компанія» за грошову винагороду без наміру ведення господарської діяльності.
Крім того допитано в якості свідків керівників (засновників) ТОВ "НОРТЕ ТРЕЙД" ОСОБА_5 , ТОВ «Промсен» ОСОБА_6 та ТОВ "ФОРТУНА-ПОБУТТОРГ" ОСОБА_7 , які повідомили про свою непричетність до реєстрації та фінансово-господарської діяльності зазначених підприємств.
Згідно матеріалів досудового розслідування 16.05.2019 17.05.2019 року на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова слідчими СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області проведені обшуки, за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; м. Харків, пл. Конституції, 1, АДРЕСА_9 ; м. Харків, майдан Захисників України, 3. В ході зазначених обшуків вилучено документи, речі та майно, які підтверджують протиправну діяльність зазначених суб`єктів господарювання. Зокрема, первинні фінансово-господарські документи підприємств, готівкові кошти в сумі понад 3 млн. грн. ймовірно отримані злочинним шляхом, комп`ютерну техніку, термінали систем зв`язку на яких міститься інформація яка має важливе значення для досудового розслідування. Дозвіл на відшукання усіх зазначених документів попередньо надано слідчим суддею.
Згідно матеріалів досудового розслідування старший групи слідчих неодноразово звертався з клопотаннями про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, однак слідчим суддею клопотання повертались для усунення недоліків та на теперішній час питання накладення арешту на майно не вирішено. У кожному випадку слідчим подавались клопотання про арешт майна у строки визначеними ухвалами слідчого судді. Останній раз клопотання подавались 03.06.2019 року та згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень 04.06.2019 року втретє повернуті прокурору для усунення недоліків.
Окрім цього, у матеріалах досудового розслідування наявні відомості, які можуть свідчити про отримання неправомірної вигоди службовими особами з метою вирішення питання щодо повернення майна вилученого в ході обшуку.
Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Під час проведення досудового розслідування слідчим на підставі ухвали слідчого судді 07.06.2019 року проведено обшук у приміщенні Першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області, який розташовується за адресою: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 17, в ході якого серед іншого вилучено:
Вищеперераховане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Вказані речі на момент обшуку перебували у володінні Першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області, отже фактичним володільцем майна на момент проведення обшуку є Перший відділ РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явився, прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна начальник слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглядати клопотання без участі представника слідчого управління.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокурором доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 07.06.2019 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1