УХВАЛА
5 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 1-368/11
провадження № 51-6302км18
Колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
розглянувши у судовому засіданні за касаційними скаргами захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_14 та його представників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , клопотання захисника ОСОБА_8 про прийняття до провадження касаційної скарги,
встановила:
У клопотанні захисник зазначає, що після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи щодо ОСОБА_6 він подав касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 та після ухвалення судом касаційної інстанції 10 вересня 2019 року постанови про необхідність вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень, звернувся до Печерського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.
Розгляд вказаного клопотання було призначено у Печерському районному суді на 26 листопада 2019 року, однак у цей день судове засідання не відбулося через зайнятість судді у іншому судовому засіданні, у зв`язку із чим розгляд клопотання було відкладено на 5 березня 2020 року.
Враховуючи те, що кримінальна справа щодо ОСОБА_6 перебуває на розгляді у суді касаційної інстанції з 2016 року, а відкладення Печерським районним судом розгляду питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень на 5 березня 2020 року призведе до затягування розгляду справи у суді касаційної інстанції, захисник просить, із посиланням на п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, забезпечити та прийняти до провадження його касаційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_8 , думки інших учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, досудове слідство, а також судовий розгляд та апеляційний перегляд вироку суду першої інстанції у ній проводились за правилами Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК 1960 року).
Вказана кримінальна справа разом із касаційним скаргами захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_14 та його представників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у 2016 році, 21 травня 2018 року вказана кримінальна справа разом із касаційними скаргами на підставі пункту 4 параграфу 3 «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII(далі- Закон № 2147-VIII), була передана на розгляд Касаційному кримінальному суду у складі Верховного Суду.
21 листопада 2012 року набув чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс України, відповідно до п. 11 розділу XІ «Перехідні положення» якого кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальними висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених параграфом 3 розділу 4 Закону № 2147-VIII.

Таким чином, відповідно до вказаних Перехідних положень КПК 2012 року розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_6 в суді касаційної інстанції повинен проводитись у порядку, передбаченому правилами КПК 1960 року.
Із касаційною скаргою навирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 вперше звернувся до Верховного Суду у серпні 2019 року, тобто з порушенням строку передбаченого ст. 386 КПК 1960 року, без вирішення питання про його поновлення в порядку, передбаченому ст. 353 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК 1960 року у разі подачі касаційної скарги з пропуском встановленого строку і при відсутності клопотання на поновлення такого скарга визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 КПК 1960 року.
За правилами вказаної норми питання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення вирішується судом першої інстанції.
Постановами судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 6 та 19 серпня, а також від 2 та 10 вересня 2019 року подані захисником ОСОБА_8 касаційні скарги на ці судові рішення визнані такими, що не підлягають розгляду.
При цьому Судом неодноразово було роз`яснено захиснику порядок поновлення пропущеного строку на подачу касаційної скарги, зокрема вказано, що цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбаченому ст. 353 КПК 1960 року судом першої інстанції.
Таким чином, правові підстави для прийняття судом касаційної інстанції до розгляду касаційної скарги захисника ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 без вирішення питання про поновлення пропущеного строку, відсутні.
Посилання захисника у своєму клопотанні на п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України є безпідставним, адже вказана норма забезпечує право на касаційне оскарження судового рішення лише у визначених Законом випадках, тобто в порядку і спосіб, передбачений Законом.
З огляду на викладене, підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись статтями 386, 387, 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів
ухвалила:
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про прийняття до провадження його касаційної скарги на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 відмовити.
Судді:

___________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3