ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2473/19 Справа № 177/589/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора прокуратури Дніпропетровської області та ОСОБА_7 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000653 відносно померлого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року було повернуто обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000653 відносно померлого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України для усунення недоліків.
Як встановлено судом, указаний обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування 06 листопада 2018 року надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з прокуратури Дніпропетровської області.
ОСОБА_7 в обвинувальному акті визначена як особа, що наділена правом обвинуваченого в частині реабілітації померлого сина ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, тоді як норми КПК України не містять визначення такої процесуальної особи.

Згідно обвинувального акту та реєстру до нього ОСОБА_7 взагалі із заявою про реабілітацію її померлого сина до органу досудового розслідування та суду не зверталася, згідно її заяв зазначала, що органами досудового розслідування допущенні істотні порушення норм Кримінально процесуального права, які порушують гарантовані права, як її так і померлого сина, який загинув за півроку до вручення підозри і за рік до висунення обвинувачення, тому за життя не набув статус підозрюваного.

Таким чином, органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права як ОСОБА_7 , так і загиблого ОСОБА_8 , перешкоджають суду призначити справу до судового розгляду та ухвалити в подальшому законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, про повернення обвинувального акту щодо померлого ОСОБА_8 прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення відповідних недоліків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року та направити обвинувальний акт на новий судовий розгляд, на стадію підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що кримінальним процесуальним кодексом України визначення поняття реабілітації не визначено, закон не вказує, коли саме продовження провадження може вважатись таким, яке є необхідним для реабілітації вмерлого.

Зазначає, що слідчий, прокурор після проведення досудового розслідування в повному обсязі, наскільки це можливо без участі підозрюваного здійснили процесуальні дії, передбачені ст. ст. 290, 291, 293 КПК України, та передали до суду відповідні процесуальні документи. Системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Також, зазначає, що суд повинен був здійснити розгляд справи по суті у передбаченому КПК України порядку та, якщо не буде доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується померлий, кримінальне правопорушення вчинено саме ним, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, чи встановлено відсутність події кримінального правопорушення, або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто з`ясуються реабілітуючі підстави, то він зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373, ч. 6 ст. 284 КПК України). Це тягне за собою повну реабілітацію померлого.

ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року в мотивувальній та резолютивній частині, вказавши про розгляд і вирішення, поданих нею в ході підготовчого судового провадження скарг на дії, бездіяльність слідчого та прокурора, винесені слідчим постанову про відмову у визнанні потерпілим від 09 листопада 2016 року, постанову про призначення захисника від 08 серпня 2017 року, а також заяву про відвід прокурору, які судом залишені без розгляду.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_7 посилається на те, що викладені в ухвалі мотиви та висновки містять істотні суперечності між собою, а також окремі висновки суду, викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана ухвала не містить відомостей про розгляд скарг і заяви про відвід прокурора, заявлених ОСОБА_7 в ході підготовчого судового засідання.

Так, ОСОБА_7 зазначає, що в ході проведення підготовчого судового провадження нею через канцелярію першої інстанції було подано 7 скарг на дії, бездіяльність слідчого і прокурора внесені ними процесуальні рішення, оскарження яких передбачено вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 303 КПК України, а також заявлено відвід прокурору відповідно до ст. 77 КК України.

Також, зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення КПК України щодо належного виклику її в судові засідання, внаслідок чого ухвала постановлена без участі ОСОБА_7 , що порушує її право на належний судовий розгляд та захист своїх прав.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з мотивів та підстав, викладених в ній, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 заперечував.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши і проаналізувавши доводи та заявлені вимоги апеляційних скарг, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичними обставинами кримінального провадження зазначених в обвинувальному акті, виходячи з наступного.
Так, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції виходив із того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме ст. ст. 6, 42, 276-278 КПК України, відповідно до яких підозра може бути спрямована лише до живої особи, та відповідно до положення ст. 42 КПК України визначений єдиний випадок, коли особа може бути підозрюваною, безпосередньо не ознайомившись з повідомленням про підозру: якщо місце знаходження особи невідоме. Кримінальне провадження здійснюється щодо будь-якої особи, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 6 КПК України, що виключає можливість померлої особи бути суб`єктами вчинення злочину.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
В обвинувальному акті, особою що наділена правом обвинуваченого в частині реабілітації померлого сина ОСОБА_8 , визначена ОСОБА_7 , тоді як норми КПК України не містять визначення такої процесуальної особи.
Згідно обвинувального акту та реєстру до нього ОСОБА_7 взагалі із заявою про реабілітацію її померлого сина до органу досудового розслідування та суду не зверталася, згідно її заяв зазначала, що органами досудового розслідування допущенні істотні порушення норм КПК України, які порушують гарантовані права, як її так і померлого сина, який загинув за півроку до вручення підозри і за рік до висунення обвинувачення, а тому за життя не набув статус підозрюваного.

Відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначення поняття «реабілітації» не визначено. Не міститься воно і в інших джерелах кримінального процесуального права. Закон не вказує, коли саме продовження провадження може вважатись таким, яке є «необхідним для реабілітації померлого». Очевидно, що в цій ситуації йтиметься про випадок, коли близькі родичі померлого переконані, що останній не вчиняв інкримінованого йому діяння, і, відповідно, проведення повного судового розгляду кримінального провадження забезпечить установлення цього.

Аналізуючи зміст положень КПК України якщо проведеним досудовим розслідуванням достовірно встановлюється факт вчинення злочину саме і померлим, наявними є достатні докази для повідомлення йому про підозру необхідно скласти повідомлення про підозру відносно померлого.

Після цього, якщо близькі родичі заперечують проти закриття кримінального провадження, слідчий повинен продовжити проведення і досудового розслідування в загальному порядку, передбаченому КПК України. Під загальним порядком кримінального провадження слід розуміти досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. З КПК України). Таким чином, при запереченні близькими родичами проти закриття кримінального провадження слідчий, прокурор повинні в межах своєї компетенції провести досудове розслідування в повному обсязі, наскільки це можливо, враховуючи відсутність підозрюваного.

Крім того, вирішуючи питання про статус близьких родичів, які заперечують проти закриття кримінального провадження щодо померлого підозрюваного, необхідно застосувати аналогію закону (ст. 44 КПК України) та допустити цих осіб до участі у кримінальному провадженні як представників померлого підозрюваного.

Також, у відповідності до пункту 6 ч. 2 ст. 52 КПК України коли кримінальне провадження здійснюється з метою реабілітації померлої особи тобто реалізації її суб`єктивного права на реабілітацію), з моменту виникнення якого права обов`язково до участі у кримінальному провадженні був залучений захисник.

Отже, якщо після того, як близькі родичі померлого висловили своє заперечення проти закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, досудове розслідування було продовжено, та під час його проведення прокурором не встановлені підстави для закриття кримінального провадження за реабілітуючими ознаками, а навпаки, підтверджено факт вчинення кримінального правопорушення саме померлим, то таке кримінальне провадження було завершено відповідно до вимог КПК України.

Тобто слідчий, прокурор після проведення досудового розслідування в повному обсязі, наскільки це можливо без участі підозрюваного здійснили процесуальні дії, передбачені ст. ст. 290, 291, 293 КПК України, та передали до суду відповідні процесуальні документи.

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У свою чергу суд також повинен здійснити розгляд справи по суті у передбаченому КПК України порядку та, якщо не буде доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується померлий; кримінальне правопорушення вчинено саме ним; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, чи встановлено відсутність події кримінального правопорушення, або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто з`ясуються реабілітуючі підстави, то він зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373, ч. 6 ст. 284 КПК України). Це тягне за собою повну реабілітацію померлого. Якщо ж під час судового розгляду буде доведена винуватість померлого, суд повинен прийняти відповідне рішення.

Тож, з огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення було виконано належним чином всі процесуальні дії в даному кримінальному провадження та подано обвинувальний акт із дотриманням вимог КПК України, а тому підстав для його повернення у зв`язку із невідповідність вимогам кримінального процесуального закону в суду першої інстанції не було.

Щодо доводів ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що ухвала Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року підлягає зміні із зазначенням в мотивувальній та резолютивній частинах, інформації про розгляд і вирішення поданих нею в ході підготовчого судового провадження скарг на дії, бездіяльність слідчого та прокурора, винесені слідчим постанову про відмову у визнанні потерпілим від 09 листопада 2016 року, постанову про призначення захисника від 08 серпня 2017 року, а також заяву про відвід прокурору, які судом залишені без розгляду, то колегія суддів приходить до висновку про безпідставність таких вимог, оскільки вказані питання по своїй суті не відносяться до підстав, з яких було повернуто обвинувальний акт, такі питання було розглянуто судом окремо та прийнято по ним рішення, а саме - залишено їх без розгляду, і відповідно до вимог КПК України вони не потребуються відображення в мотивувальній частині ухвали при вирішенні питання про повернення обвинувального акту у зв`язку із його невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону, оскільки по своїй суті не є взаємопов`язаними.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно померлого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4