Справа № 487/3983/19
Провадження № 1-кс/487/7099/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.09.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РосКосметика» на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:
Директор ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_2 від 31.07.2019 року про відмову у визнані потерпілим у кримінальному проваджені №0000140 від 30.05.2018 року; зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_2 видати постанову про визнання ОСОБА_3 та ТОВ «РосКосметика» потерпілими у кримінальному проваджені №0000140 від 30.05.2018 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 30.05.2018 року за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 364, ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України.

При розслідуванні даного кримінального провадження, постановою слідчого від 31.07.2019 року, йому було відмовлено в визнанні його та ТОВ «РосКосметика» потерпілим у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання йому будь-якої шкоди.

Таким чином, вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує його у процесуальних правах.

До судового засідання представник ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_4 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності скаргу підтримує, просить суд її задовольнити.
До судового засідання слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_2 , не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У порядку ч.3 ст. 306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Із матеріалів скарги вбачається, що СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 30.05.2018 року за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 364, ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України.

31.07.2019 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000140 від 30.05.2018 року, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 364, ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України у зв`язку із відсутністю відомостей про завдання шкоди.

Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Разом з тим, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Під час досудового розслідування не здобуто підтверджень завдання будь-якої шкоди ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 31.07.2019 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди. Слідчим фактично не було допитано ОСОБА_3 , а тому встановити, чи були у слідчого підстави не залучати Дубовика у якості потерпілого, суд не має можливості, слідчий до судового засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження суду для перевірки данної обставини не надав.

За такого, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РосКосметика» задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_2 від 31 липня 2019 року про відмову у визнані потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 30.05.2018 року, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 364, ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1