Ухвала
Іменем України

03 вересня 2019 року
м. Київ
Справа № 161/16612/18
Провадження № 51-4361ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від

05 червня 2019 року щодо останнього,

встановив:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2019 рокуОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що 22 липня 2018 року, близько

05 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні підвалу під`їзду № 4, будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому два удари ножем в ділянку грудної клітки, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки зліва, від яких ОСОБА_6 помер.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 червня 2019 рокуапеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2019 року - без змін.
У касаційній скарзі захисник посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити вказані судові рішення у частині призначеного покарання, шляхом застосування приписів ст. 69 КК України. В обґрунтування вказує, що суди не врахували обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання потерпілому допомоги після вчинення злочину, які на його думку істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.
Висновки суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Як убачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 повністю визнав вину, не має судимості, є інвалідом 2 групи, негативно характеризується за місцем проживання, оскільки зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок, у зв`язку із чим перебуває на обліку в наркологічному диспансері, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, що призвело до смерті людини.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинну та надання потерпілому допомоги безпосередньо після вчинення злочину, а обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
У зв`язку з чим, суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 115 КК України.
З таким висновком суду першої інстанції погодився і апеляційний суд, зазначивши, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, особи засудженого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому, суд апеляційної інстанції встановивши відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_5 , обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, та дійшов висновку, що призначене покарання відповідає принципам законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості, є необхідним, достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, не є надмірно суворим, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені захисником в апеляції доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Переконливих аргументів, які б свідчили про наявність підстав для зміни судових рішень, касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 05 червня 2019 року щодо останнього.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3