Провадження № 11-кп/4820/325/19
Справа № 686/126/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 23 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2019 року, -
в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Накладений на речові докази арешт скасовано.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 23 вересня 2018 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі у сумі 16011 гривень 17 копійок.
За вироком суду, ОСОБА_7 23 вересня 2018 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно вбив свою співмешканку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних обставин.

Так, у вищевказаному місці ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 упродовж дня 23 вересня 2018 року вживали спиртні напої. Під час розмови в приміщенні кухні між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 23 вересня 2018 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні вищевказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді смерті ОСОБА_10 , господарським (кухонним) ножем, який тримав в руці, з метою вбивства умисно наніс останній два удари в область знаходження життєво важливих органів живота і грудної клітки, внаслідок чого спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні живота (навколопупкової ділянки зліва) з ушкодженням шлунку, брижі поперечної ободової кишки, тонкого кишечника, його брижі та нижньої порожнистої вени, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; колото-різаної непроникаючої рани передньої поверхні грудної клітки справа (нижній внутрішній квадрант правої молочної залози), яке має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, та у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебуває.

Від отриманих тілесних ушкоджень (колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні живота з ушкодженням шлунку, брижі поперечної ободової кишки, тонкого кишечника, його брижі та нижньої порожнистої вени, які призвели до масивної крововтрати близько 3 л за клінічними даними) ОСОБА_10 померла у Хмельницькій міській лікарні о 07 год. 10 хв. 24 вересня 2018 року.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Непогоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та зменшити строк призначеного покарання.
Вважає вирок занадто суворим, а призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.
Судом не враховано, що після завдання ударів ОСОБА_10 , він надавав їй першу медичну допомогу, особисто подзвонив в поліцію і попросив викликати швидку допомогу. Після нанесення ударів ножем, потерпіла ще жила більше 12 годин.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав, наведених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 вину фактично визнав та пояснив, що між ним та його дружиною ОСОБА_10 виник конфлікт, внаслідок якого він ударив її ножем в живіт. Скільки точно ударів наніс не пам`ятає, оскільки був сильно п`яний.
Незважаючи на визнання вини, його вина також підтверджується об`єктивними даними:

- протоколу проведення слідчого тексперименту від 3 жовтня 2018 року, згідно яких обвинувачений показав, що 23 вересня 2019 року упродовж дня разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 вживавли спиртні напої. Перебуваючи на кухні, у руках тримав кухонний ніж. Виникла сварка, яку розпочала остання, оскільки він просив гроші ще на пляшку, а вона йому відмовила та ображала його нецензурними словами, в зв`язку з чим він наніс їй удар ножем в область живота, після цього можливо був ще один удар, однак цього ОСОБА_7 не пам`ятає, оскільки був у стані сильного алконгольного сп`яніння (а.п. 125-126);
- відеозапису проведення слідчого експерименту від 3 жовтня 2018 року, відповідно до яких ОСОБА_7 вказав на механізм завдання потерпілій удару ножем в область живота (а.п. 127);
- аудіозапису повідомлення з телефонної лінії «102», яке надійшло від обвинуваченого ОСОБА_7 , з якого вбачається, що останній повідомив про те, що «зарізав свою жінку», нанісши їй кухонним ножем два удари в область живота і грудної клітки (а.п. 37);
- протоколу огляду місця події квартири АДРЕСА_2 від 23 вересня 2018 року, відповідно до якого на підлозі при вході до кухні виявлено знаряддя вчинення злочину кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, таку ж речовину на підлозі кухні, поверхні кухонного стільця та слухавці стаціонарного телефону; пляшку із залишками алкоголю, а також обвинуваченого ОСОБА_11 в приміщенні вітальні (а.п. 47-50);
- протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 24 вересня 2018 року, відповідно до данних якого, в приміщенні Хмельницької міської лікарні на ділянці грудей та живота останньої виявлені марлеві бинти зі слідами речовини бурого кольору (а.п. 68-69);
- висновку експерта № 535 від 18 грудня 2018 року про проведення судово медичної експертизи, згідно яких смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07 год. 10 хв. внаслідок колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні живота з ушкодженнями шлунку, брижі поперечної ободової кишки, тонкого кишечника, його брижі та нижньої порожнистої вени, які призвели до масивної крововтрати (близько 3 л за клінічними даними). Поранення утворилось від одного удару гострим металевим колюче-ріжучим предметом, можливо й ножем, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. (а.п. 77-80);
- висновку експерта № 103 від 14 грудня 2018 року, згідно яких на зовнішній поверхні двох клаптів шкіри з правої молочної залози та передньої поверхні черевної стінки (живота) трупа ОСОБА_10 виявлено наступні ушкодження: клапоть шкіри з правої молочної залози - глибока (проникаюча) колото-різана рана, яка могла утворитись від дії твердого плоского залізовмісного (солі 3-х валентного заліза) однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий (ймовірно «П» подібний на поперечному перетині) «обушок», гострий кінець (вістря) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою; клапоть шкіри з передньої поверхні черевної стінки (живота) - глибока (проникаюча) колото-різана рана з додатковим поверхневим (непроникаючим) надрізом шкіри, яка могла утворитись від дії твердого плоского залізовмісного (солі 3-х валентного заліза) однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий (ймовірно «П» подібний на поперечному перетині) «обушок», гострий кінець (вістря) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою. Результати дослідження обох колото-різаних ран шкіри засвідчили присутність подібностей між ними за груповими ознаками, за відсутності при цьому істотних розбіжностей між даними ранами, а це дає змогу вважати, що зазначені колото-різані рани шкіри ймовірно заподіяні однобічно-гострим клинком одного і того ж ножа, в тому числі вилученого на місцї події господарського (кухонного) ножа (а.п. 86-91);
- лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_10 № НОМЕР_1 , згідно з яким причиною її смерті є колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням нижньої порожнистої вени, шлунку та брижі тонкого кишечника, масивна крововтрата (а.п. 75);

- повідомленням Хмельницької міської лікарні № 696 від 4 жовтня 2018 року про доставлення ОСОБА_10 «швидкою допомогою» 23 вересня 2018 р. у вкрай важкому стані з діагнозом: «проникаюче поранення живота з пошкодженням нижньої порожнистої вени, шлунку, 12-п. кишки, брижі тонкого та товстого кишківника, гемарогічний шок» (а. п. 76);

- даними протоколу № 4086 т/121/14-2018 від 25 жовтня 2019 року про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій та аудіозапису розмови ОСОБА_7 зі співкамерником в приміщенні ізолятора тимчасового тримання, згідно з якими обвинувачений вказав на обставини вчинення злочину, зокрема щодо способу умисного вбивства потерпілої ОСОБА_10 нанесення останній кухонним ножем двох ударів в область живота і грудної клітки (130-133, 134);

Разом з тим, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 (лікар швидкої медичної допомоги) підтвердила, що в кухні на підлозі було виявлено ОСОБА_10 без тиску та свідомості, з ножовими пораненнями в області живота та грудної клітини, слідами крові; транспортували її в медичний заклад, де в подальшому остання померла. Також вказала, що на місці події перебував чоловік в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Перед викладенням перевірених доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на те, що вирок перевіряється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України лише в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації його дій з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 згідно з пред`явленим обвинуваченням в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_10 суд першої інстанції правильно врахував правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 р., з яких слідує, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Проаналізувавши вищенаведені докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_7 при скоєнні злочину, апеляційний суд вважає, що суд правильно виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та врахував спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного та потерпілої, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину і обгрунтовано прийшов до переконання про наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_10 з мотивів особистої неприязні, оскільки ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс останній цілеспрямовані удари колюче-ріжучим предметом (ножем) в життєво важливі органи (живота та грудної клітки).
Колегія суддів також враховує поведінку обвинуваченого і після вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_7 не надав та не намагався надати потерпілій медичної допомоги.

Крім того, телефонуючи на «102» ОСОБА_7 з впевненістю, без жодного сумніву повідомив, що зарізав свою дружину, що вказує на бажання настання наслідків у виді смерті останньої, а не на нанесення їй тілесних ушкоджень.

Отже, наведене свідчить про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

Будь-які докази того, що ОСОБА_7 заподіяв потерпілій умисне тяжке тілесне ушкодження, а не замах на вбивство в матеріалах кримінального провадження відсутні. Ні обвинувачений, ні його захисник таких доказів не надали.

Вказані твердження колегія суддів розцінює, як намір пом`якшити ступінь вини ОСОБА_7 та покарання за скоєне.

Посилання апелянта про те, що після нанесення ОСОБА_10 ударів ножем, потерпіла ще жила більше 12 годин, що є підставою для перекваліфікації його дій, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 р., якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано, що після завдання ударів ОСОБА_10 , він надавав їй першу медичну допомогу, особисто подзвонив в поліцію і попросив викликати швидку допомогу, на увагу суду не заслуговують, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наміри обвинуваченого врятувати життя потерпілій.
Крім того, із даних наявного в матеріалах справи аудіозапису повідомлення із лінії «102», яке надійшло від підозрюваного ОСОБА_7 , вбачається, що останній дійсно телефонував у поліцію, при цьому повідомив: «я зарізав свою жінку», разом з тим, будь-яких вимог щодо виклику швидкої допомоги не заявляв. Натомість, на запитання диспетчера: «Чи потрібно викликати швидку, можливо вона ще жива…», ОСОБА_7 відповів: «та ні, навряд чи» (а.с. 37).

Твердження апелянта про те, що суд призначив надто суворе покарання, оскільки не врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину апеляційний суд до уваги не приймає враховуючи наступне.
Так, призначаючи покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Зокрема, враховано, що обставинами, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання є те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Разом з тим, правильно враховано і його посередню характеристику, те, що він не працює, вчинив особливо тяжкий насильницький злочин, який визначається найвищим, винятковим ступенем небезпечності для суспільства, який спричинив тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_10 .
Обставиною, що обтяжує покарання, є те, що обвинувачений вчинив цей злочин в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищевикладене, а також характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення злочину апеляційний суд вважає,що висновок суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у виді 9 років позбавлення волі, є обгрунтованим.
Колегія суддів погоджується, що саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Підстав для пом`якшення покарання, як того просить апелянт, апеляційний суд не знаходить.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України , колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4