Справа № 307/438/18
Провадження № 1-кп/307/129/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, сезонного робітника, раніше не судимого, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, обох у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
25.01.2018 р., близько 18-ї год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, діючи таємно, шляхом вільного доступу, викрали зі столу у вітальній кімнаті, мобільний телефон фірми "Samsung Galaxi J2 Prime", вартістю 1900 грв., який належить ОСОБА_6 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Своїми діями обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин передбачений ст. 185 ч. 2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 25.01.2018 р., у квартирі АДРЕСА_3 , він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розпивали алкогольні напої. Коли потерпілий заснув, він запропонував ОСОБА_5 вкрасти його мобільний телефон. Вони взяли телефон та продали його за 800 гривень. За отримані гроші купили їжу та алкогольні напої, з якими повернулися на квартиру до потерпілого, де продовжили розпивати спиртні напої. Через сім днів ОСОБА_6 написав заяву про вчинення кримінального правопорушення. Завдані потерпілому збитки відшкодовано.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Дав аналогічні показання.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності. Претензій до обвинувачених не має і просить їх суворо не карати.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачені правильно розуміють зміст вчиненого ними кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинувачених та оглядом матеріалів справи, які характеризують їх як особу.
Оцінивши показання обвинувачених, які вони дали вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленими із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення.
Обираючи обвинуваченим покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували потерпілому матеріальні збитки, характеризуються позитивно, молоді за віком, до кримінальної відповідальності не притягувалися; а також обставину, яка обтяжує покарання: вчинили злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі та обтяжуючу обставини, особу кожного з обвинувачених, тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, прохання потерпілого не карати їх суворо, суд вважає за можливе призначити їм покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, або роботи.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, або роботи.
Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.
Речовий доказ - мобільний телефон фірми "Samsung Galaxi J2 Prime" залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1