№ 336/1569/19
Пр. 1-кп/336/450/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(НА ПІДСТАВІ УГОДИ ПРО ВИЗНАННЯ ВИНУВАТОСТІ)

10 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Таврійського Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований і проживає в будинку АДРЕСА_1 , несудимого,

укладену 6 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , про визнання останнім винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 слідчим слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 за погодженням з прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду за таких обставин.

ОСОБА_4 , який проходив військову службу відповідно до Законів України «Про часткову мобілізацію» та «Військовий обов`язок і військову службу» в умовах особливого періоду і входив до складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді солдата всупереч вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, 27 січня 2018 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 за вказаною адресою та не знаходився на її території без поважних причин до 7 лютого 2018 року, коли обвинувачений добровільно з`явився за місцем проходження військової служби.

6 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання останнім винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до якої:

- підозрюваний беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, які викладені у письмовому повідомленні про підозру та в цій угоді, щиро кається і обіцяє сприяти розкриттю злочину;

- домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, між сторонами угоди не відбувалося;

- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України тривалістю один рік.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. ст. 471, 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання, а також можливість звільнення від його відбування з випробуванням відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Законом про кримінальну відповідальність.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє:

- що він має право на судовий розгляді, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про допит свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також умови звільнення від його відбування з випробуванням, а також зміст обов`язків, які приймає на себе одночасно із звільненням від відбування покарання з випробування.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття і сприяння органу досудового розслідування і суду у встановлені фактичних обставин вчиненого правопорушення, обтяжуючих його покарання обставин суд не вбачає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази та процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України, укладену 6 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1