Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1031/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000279 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 125 КК України на 4 (чотири) місяці арешту.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

встановила:

Згідно вироку, ОСОБА_8 17 червня 2019 року близько 01-ї години, через відкрите вікно проник до спальної кімнати будинку АДРЕСА_2 , в якому проживала його колишня співмешканка ОСОБА_9 , на ґрунті ревнощів, наблизившись до потерпілої, руками наніс й близько семи ударів по обличчю та тілу.
В результаті нанесення ударів потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців, ссадин обличчя, верхніх кінцівок та струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що вирок необхідно змінити, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Зазначає, що відповідно до пояснень обвинуваченого, 17.06.2019 року через вікно він проник в будинок своєї співмешканки ОСОБА_9 , та побачив її у ліжку з незнайомим чоловіком, тому тілесні ушкодження він наніс ОСОБА_9 в стані афекту, оскільки не міг пробачити їй зраду. В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро розкаявся.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказує, що засуджений як на досудовому так і на судовому слідстві під час допиту його в якості підозрюваного, обвинуваченого визнавав вину у скоєному ним злочині в повному обсязі, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язаних із скоєним ним злочином, щиро розкаявся.
Але, суд першої інстанції у своєму вироку зазначив, що відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання підсудному в суді не встановлено.

Також, зазначає, що судом першої інстанції під час призначення покарання не було враховано ту обставину, що на утриманні засудженого знаходиться мама, яка потребує догляду та бабуся похилого віку.

Просить суд вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за обставин наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що в ніч з 16 на 17 червня 2019 року, коли вона лягла спати, в будинку погасло світло, вона піднялась з ліжка перевірити, що сталось та в цей момент, ОСОБА_8 схопив її ззаду та рукою закрив рот, а потім почав душити, та великими пальцями обох рук почав натискати на її очі, від чого вона відчувала біль. Згодом, силою затягнув її до спальні, де наносив їй удари руками в живіт, по спині та плечам, а також бив головою об стіну в спальні.

Судом досліджено протоколи проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 25 червня 2019 року та з обвинувачуваним ОСОБА_8 від 27 червня 2019 року., відповідно до яких учасники незалежно один від одного вказали на механізм та обставини нанесення ударів обвинуваченим по тілу ОСОБА_9 та які були ідентичні.

Доводи сторони захисту про те, що заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 вчинив в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виник у нього внаслідок того, що він побачив ОСОБА_9 у ліжку з іншим чоловіком свого об`єктивного підтвердження не знаходять та очевидно суперечать показанням обвинуваченого та потерпілої у суді першої інстанції та при проведенні слідчих експериментів, таку версію обвинувачений виклав лише в апеляційній скарзі не погоджуючись з призначеним йому покаранням.

Обвинувачуваний ОСОБА_8 , в суді першої інстанції свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив всі фактичні обставини справи, не зміг у суді пояснити причини такої поведінки.

Суд першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_8 , будучи тверезим та повністю розуміючи і усвідомлюючи свої дій, прийшов до будинку ОСОБА_9 знаючи, що вона сама, дочекався темної пори доби, вимкнув вхідний вимикач електроенергії до будинку (пробки) та через відкрите вікно, проник до помешкання, де став спричиняти потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що повністю спростовує версію обвинуваченого про вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, а свідчить про завчасне готування до злочину.

Покарання ОСОБА_8 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом було враховано, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, проте, офіційно не працює, не одружений, осіб, які б перебували у нього на утриманні не має, обставин, які б пом`якшували покарання судом не встановлено, обставиною, що обтяжує його покарання є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за умисний злочин проти власності, маючи не зняту і непогашену судимість вчинив новий умисний злочин проти життя і здоров`я людини, не намагався примиритися з потерпілою. Крім того, судом при призначенні покарання враховано агресивну та жорстоку поведінку обвинуваченого під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, які носили цілеспрямований характер.

Суд апеляційної інстанції, також враховує те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі за вчинення умисного вбивства, за останнім вироком був звільнений лише 23.02.2016 року умовно - достроково, а також думку потерпілої, яка наполягала на призначенні найсуворішого покарання, вказувала, що переживає за своє життя.

Зазначені обставини свідчать, що він будь-яких позитивних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а характер і обставини вчинення злочину вказують про суспільну небезпечність його особи та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Не дають підстав для призначення більш м`якого і доводи апеляційної скарги захисника про те, що на утриманні обвинуваченого перебувають мати та бабуся, оскільки жодних доказів, які підтверджували зазначенні обставини ОСОБА_8 як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції надано не було і ці обставини не свідчать про те, що призначення більш м`якого покарання ніж визначив суд сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: