ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000617 від 30.09.2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, не працюючої, із середньою спеціальною освітою, заміжньої, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 17 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено їй покарання за ст. 124 КК України у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено районним судом, 29.09.2018, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де він спільно проживав зі своєю племінницею ОСОБА_7 , її чоловіком ОСОБА_10 та їхнім малолітнім сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зайшовши до кухні квартири, в якій на той

ЄУНСС: 726/2459/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_12
Номер провадження: 11-кп/822/383/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.121 КК України
час перебувала ОСОБА_7 , а саме: сиділа за кухонним столом та готувала вечерю, нарізаючи кухонним ножем продукти харчування, розпочав з нею сварку та висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожуючи їй фізичною розправою.

В ході даного конфлікту, ОСОБА_9 підійшов до обвинуваченої ОСОБА_7 , яка в той час сиділа за столом у відношенні до нього спиною та тримала в правій руці кухонного ножа, яким нарізала продукти харчування, схопив її за волосся голови, потягнув та намагаючись вдарити, замахнувся, і в цей же момент обвинувачена ОСОБА_7 правою рукою, в якій тримала кухонний ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла вказаним ножем один удар в область живота ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила останньому проникаюче, сліпе, колото-різане поранення черевної стінки з ушкодженням шлунку, брижі тонкого кишковика та тонкого кишковика.

Після спричиненого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_7 вийшла з кухні із знаряддям злочину та зайшла до кімнати квартири, де почала займатись своїми побутовими справами, а він у свою чергу вийшов з квартири та піднявся на горище. Надалі, орієнтовно через одну годину, ОСОБА_9 повернувся до кухні квартири, де його стан почав погіршуватись та о 00:01 годині 30.09.2018 ОСОБА_10 було викликано карету швидкої медичної допомоги, і потерпілого було госпіталізовано до КМУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» для надання медичної допомоги, де о 10:00 годині 01.10.2018 він помер.

Відповідно до висновку експерта № 663 від 01.11.2018 смерть ОСОБА_9 настала від геморагічного шоку, як наслідок масивної комбінованої кровотечі у результаті проникаючого, сліпого, колото-різаного поранення черевної стінки з ушкодженням шлунку, брижі тонкого кишковика та тонкого кишковика. При судово-медичні експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, а саме рана в проекції 9-го міжребір`я зліва по середньо ключичній лінії, розріз: очеревини; брижі товстого кишковика; стінки ободової кишки; шлунку; тонкого кишковика. Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу послідовно одне за одним, незадовго до моменту настання смерті в результаті дії гострого колюче-ріжучого предмету типу «ніж», та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Виникли дані тілесні ушкодження внаслідок одного травмо-патологічного процесу.

На вказаний вирок суду прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду
щодо засудження ОСОБА_7 за ст. 124 КК України скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі. В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Посилається на те, що судом безпідставно застосовано положення ч. 3 ст. 337 КПК України в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Внаслідок цього ОСОБА_7 призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апелянт вказує на те, що ставиться під сумнів правдивість показань свідка ОСОБА_10 , наданих в ході судового розгляду з метою уникнення відповідальності його дружини ОСОБА_7 за скоєний злочин.
Крім того, відповідно до показань самої обвинуваченої ОСОБА_7 під час судового розгляду встановлено, що в неї раніше неодноразово виникали конфлікти з потерпілим ОСОБА_9 , вона усвідомлювала поведінку останнього після вживання ним алкогольних напоїв. Однак, 29.09.2018 року в ході конфлікту, не бажаючи його припинити, усвідомлюючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого, сліпого, колото-різаного поранення черевної стінки. Після чого, розуміючи, що вона завдала одного удару ножем з довжиною леза 9,3 см., будь якої допомоги потерпілому не надала, залишивши його в небезпеці та бажаючи настання тяжких наслідків.
Також вказує, що згідно висновку судово-медичної експертизи №826 екс від 08.10. 2018 року вбачається, що під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, що свідчить про відсутність підстав для оборони.
На вказану апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав заперечення, в якому просив вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Обґрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_8 посилається на те, що за наслідками судового розгляду справи доведено, що стосовно ОСОБА_7 було вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке загрожувало її життю та здоров`ю, а тому вона мала право на самозахист від такого посягання.

Також захисник ОСОБА_8 вважає, що за відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України суд прийшов до вірного висновку, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Крім того, захисник ОСОБА_8 вважає, що апеляція прокурора в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведних у ній, обвинувачену ОСОБА_10 , та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченій і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вирок районного суду повинен відповідати вимогам ст.374 КПК України, зокрема, його зміст повинен містити формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Оскаржуваний вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 інкриміновано дії передбачені ст.121 КК України.

Згідно вироку суду дії ОСОБА_7 перекваліфіковано на ст. 124 КК України та засуджено за цією статтею.

При цьому мотивувальна частина оскаржуваного вироку не відповідає за своїм змістом резолютивній частині вироку.

Так, у мотивувальній частині вироку районний суд сформулював доведеним обвинувачення ОСОБА_7 відповідно до ст. 121 ч.2 КК України, зазначив обвинувачення аналогічне тому, яке вказано у обвинувальному акті.

Районний суд зазначив формулювання обвинувачення, місце, спосіб, час вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви за ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому районний суд не навів мотивів зміни обвинувачення за ст. 124 КК України, не вказав підстав для цього у сформульованому обвинуваченні.

Таким чином, районний суд сформулював обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, а засудив ОСОБА_7 за ст. 124 КК України, має факт відсутності у оскаржуваному вироку сформульованого доведеного судом обвинувачення.

Відсутність сформульованого обвинувачення за кримінальним правопорушенням, за яке засуджено обвинувачену ОСОБА_7 є порушенням її права на захист, так як вона не може у повному обсязі реалізувати своє право на захист від пред`явленого обвинувачення і є істотним порушенням кримінального процесуального закону і є підставою скасування вироку.

Згідно п.3 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних свобод при порушенні права особи на захист.

Також має місце порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Районним судом не дотримано цієї норми міжнародного права, так як у мотивувальній частині вироку зазначено висунуте органом досудового розслідування обвинувачення, а не встановлене доведене судом обвинувачення.

За цих умов, належним чином перевірити і дати оцінку доводам апеляційної скарги не вдається за можливе.

Апеляційний суд доходить до висновку, про те, що судом першої інстанції було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити суду законне та обґрунтоване рішення, а тому вказаний вирок не може бути визнаний законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст.412, 415 КПК України.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, згідно з ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і права на захист, при новому розгляді справи суду необхідно виконати вимоги КПК України, які регулюють процедуру судового розгляду, повно і всебічно дослідити наявні в матеріалах справи докази та прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення, а також перевірити та дати належну правову оцінку доводам апеляційної скарги.
На підставі наведеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 416, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 17 липня 2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000617 від 30.09.2018 року, щодо ОСОБА_7 за ст. 124 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд вказаного кримінального провадження у Садгірському районному суді м. Чернівці в іншому складі суду.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

10.10.2019 року

(дата засвідчення копії)