Справа № 357/9618/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, на утриманні має неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 11.06.2015 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_3 діючи умисно, перебуваючи біля будинку № 16 по вул. Котляревського в м. Біла Церква Київської області, маючи намір на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , попросив у останнього надати йому в тимчасове користування шуруповерт марки «Bosch PSR 1200», не маючи при цьому наміру його повертати. Потерпілий ОСОБА_5 , добросовісно помиляючись у тому, що ОСОБА_3 поверне йому вищевказану річ, надав останньому шуруповерт марки «Bosch PSR 1200» вартістю 456,00 гривень.

Після цього ОСОБА_3 розпорядився шуруповертом марки «Bosch PSR 1200» на власний розсуд, того ж дня заклавши вказану річ під заставу до ломбарду ПТ «Чесний Ломбард, ТОВ «МАСТ» і Компанія», який знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. О. Гончара, 1-А/42-А, за що отримав грошові кошти у сумі 350 гривень, які витратив на власні потреби.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди у сумі 456,00 гривень.

Крім цього, у період з 11.06.2015 по 18.06.2015, точну дату та час встановити не можливо, ОСОБА_3 тимчасово проживаючи за місцем проживання ОСОБА_6 , знаходячись на території належного останньому домоволодіння АДРЕСА_2 , умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з гаражного приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, таємно викрав електролобзик марки «Einhell BPS 520E» вартістю 380,00 гривень, шліфувальну машинку марки «Енергомаш» ПШМ 80300 вартістю 325,00 гривень, будівельний фен марки «Powertec» PT 2107 2000W вартістю 270,00 гривень, фортуну марки «Фіолент» вартістю 760,00 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1735,00 гривень.

Крім цього, 13.06.2015 приблизно о 23.00 год. ОСОБА_3 знаходився на території належного ОСОБА_7 домоволодіння АДРЕСА_3 . Впевнившись, що в сарайному приміщенні знаходяться речі, які можна викрасти, ОСОБА_3 вирішив вчинити злочин шляхом поступового винесення речей.

Для цього ОСОБА_3 діючи з єдиним умислом, спрямованим на таємне викрадання чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, викрав належну потерпілому ОСОБА_7 болгарку марки «Graft CAG 230/2400» вартістю 950,00 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

14.06.2015 приблизно о 07.00 год. ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом, спрямованим на таємне викрадання чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих викрав належну потерпілому ОСОБА_7 болгарку марки «Graft CAG230/2400» вартістю 950,00 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1900, 00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 пояснив, що він приблизно 11.06.2015 приблизно о 13.00 год. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_5 попросив у останнього передати йому в тимчасове користування шуруповерт, який в подальшому ОСОБА_3 потерпілому не повернув, а розпорядився ним на власний розсуд, заклавши його під заставу до ломбарду.

Крім цього, у період часу з 11.06.2015 по 18.06.2015 ОСОБА_3 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , з гаражного приміщення викрав електролобзик, шліфувальну машину, будівельний фен та фортуну, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Також 13.06.2015 приблизно о 23.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , з сарайного приміщення викрав болгарку. Крім цього 14.06.2015 приблизно о 07.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за вищевказаною адресу викрав, ще одну болгарку, яка належала ОСОБА_7 , у якого тимчасово мешкав. Після цього викраденим розпорядився на власний розсуд. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіли ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю та зазначили, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, оскільки останній відшкодував завдану матеріальну шкоду злочинами, цивільні позови не заявляли.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України є злочинами середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, вчинив корисні злочини, розлучений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, що дає підстави вважати про наявність міцних соціальних зв`язків, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, який під час судового засідання щиро каявся, а також останній в судовому засіданні підкреслив, що злочини вчинять не буде, зробив висновки належні, став на шлях виправлення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі. При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим. Однак з урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення від відбування покарання останнього на підставі положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він мав на час набрання Законом чинності чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 році», суд встановив, що обвинувачений на час набрання Законом чинності мав чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинувачується у скоєнні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості та середньої тяжкості. Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» - особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 за даним вироком призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме шуруповерт марки «Bosch PSR 1200», переданий ОСОБА_5 , залишити у останнього, як у власника майна.

Електролобзик марки «Einhell BPS 520E», шліфувальну машинку марки «Енергомаш» ПШМ 80300, будівельний фен марки «Powertec» PT 2107 2000W, фортуну марки «Фіолент» передані ОСОБА_6 , залишити у останнього, як у власника майна.

Болгарку марки «Graft CAG230/2400» передану ОСОБА_7 , залишити у останнього, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1