Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/663/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001236 від 20 лютого 2018 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21 січня 2004 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 15 серпня 2008 року постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси, згідно ст.81 КК України, звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 2 місяці 9 днів;

-25 березня 2009 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. 20.06.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено: за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 3229,64 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди.

На користь потерпілої ОСОБА_7 з ОСОБА_11 стягнуто 1039 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_11 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 572, 00грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом та обґрунтуванням потерпілі у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просять скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 покарання та стягнення моральної шкоди, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_11 за ч.1 ст. 121 та ч.4 ст. 296 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_11 на його користь 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, а потерпіла ОСОБА_7 50 000 грн. моральної шкоди завданої в результаті злочину.

В обґрунтування своїх вимог потерпілі зазначають про те, що суд призначив ОСОБА_11 надто м`яке та несправедливе покарання без урахування ступеня тяжкості та суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_11 злочинів, даних про його особу, а саме те, що ОСОБА_11 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, свою вину не визнав та не розкаявся, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, потерпілі стверджують, що суд ухвалив вирок без урахування їх думки щодо призначення ОСОБА_11 більш суворого покарання, при наявності об`єктивних даних та законних підстав, суд на їх думку, безпідставно та необґрунтовано зменшив розмір відшкодування завданої моральної шкоди, тим самим допустив необ`єктивність та неповноту при вирішенні цивільного позову.

В апеляційній скарзі прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідність призначеного ОСОБА_11 покарання, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_11 за сукупністю злочинів, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_11 остаточного покарання не врахував особу ОСОБА_11 , який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисні, тяжкі злочини, за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вжиття спиртних напоїв, а також вину не визнав, вважає, що призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та суперечить положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є надто м`яким, несправедливим і таким, що не відповідає принципам законності та індивідуалізації покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.284 КПК України закрити.

В обґрунтування вимог зазначає про те, що у діях ОСОБА_11 з об`єктивної та суб`єктивної сторони відсутні ознаки умисного хуліганства, оскільки він наносив удари хаотично у цілях самозахисту, особам, з якими у нього були неприязнені стосунки, предметом (пляшкою від пива), який не був ним заздалегідь заготовлений або спеціально пристосованого до нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, адвокат вказує, що під час огляду місця події такі предмети не вилучалися, а на фрагменті скляної пляшки, відбитки пальців ОСОБА_11 відсутні, вважає, що висновку суду про наявність у діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України є передчасними та необґрунтованими, а вирок суду в цій частині немотивований.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на думку сторони захисту не грунтуються на належних та допустимих доказах, а показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 навпаки виключають причетність ОСОБА_11 до умисного заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень.

Зокрема вказує, що протокол огляду місця події від 19 лютого 2018 року не містить переліку вилучених речей, ознак пакування, відсутнє посилання на інформаційно-технічне джерело фіксування ходу огляду місця події, а також жодний технічний носій інформації із результатом огляду стороні захисту у порядку, визначеному ст.290 КПК України, відкритий не був.

Висновки судово-медичного експерта, на думку адвоката, ґрунтується на даних протоколів проведених слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх медичної документації, яка витребувана слідчим у незаконний спосіб та не відкрита іншій стороні, при цьому, в якості понятого слідчим залучена заінтересована особа ОСОБА_15 , яка є «цивільною дружиною» сина потерпілих, що є порушенням вимог ч.7 ст. 223 КПК України.

Крім того, захисник стверджує, що дані, які зафіксовані у протоколах слідчих експериментів не відображають реальну та повну картину подій, оскільки слідчі дії проводились не на місці пригоди, а у приміщенні Черкаського ВП ГУНП в області.

Наведені обставини, на думку захисника не знайшли свої належної та об`єктивної оцінки, під час розгляду справи судом першої інстанції, що вплинуло на законність та обгрунтованість оскаржуваного ним вироку.

Згідно з вироком, ОСОБА_16 визнано винуватим та засуджено за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату функції органу, поєднаному зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, при слідуючих обставинах.
Так, 19 лютого 2018 року, близько 21.30 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, а саме на площадці між 4 та 5 поверхами під`їзду №2 в будинку АДРЕСА_2 , безпідставно, з хуліганських мотивів, грубо порушючи громадський порядок, безпідставно, затіяв конфлікт з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виражаючись при цьому в їх адресу нецензурними словами, що принижують їх честь та гідність.
Після цього, ОСОБА_11 умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 спочатку один удар кулаком правої руки в область лівої частини грудної клітки, а потім ще два удари правою рукою в область лівої щелепи та грудної клітки.
Після чого, ОСОБА_11 , схопивши скляну пляшку, шляхом розбиття спеціально пристосував її для нанесення тілесних ушкоджень і в подальшому використовуючи уламок горловини пляшки у вигляді «розочки», умисно наніс тичковий удар в область лівого ока, а саме біля брови з лівої сторони, чим завдав ОСОБА_8 фізичного болю та спричинив тілесних ушкоджень у вигляді: рани лівої орбітальної ділянки, яка проникає в ліве очне яблуко з ушкодженням оболонок ока, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/480 від 12.06.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менше 33%).
Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_11 на зауваження присутніх сторонніх осіб з вимогою їх припинити, не відреагував, а навпаки умисно наніс один удар кулаком в область правого ока потерпілій ОСОБА_7 та схопивши іншу скляну пляшку, шляхом розбиття об стіну, спеціально пристосував її для нанесення тілесних ушкоджень і в подальшому використовуючи уламок горловини пляшки у вигляді «розочки», умисно наніс один тичковий удар в область правого ока ОСОБА_7 , чим завдав останній фізичного болю та спричинив тілесних ушкоджень у вигляді рани правої підочної та виличної ділянок, рани повік правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після чого ОСОБА_11 забіг до своєї квартири АДРЕСА_3 , де озброївшись кухонним ножем намагався повернутися на сходи та продовжити хуліганські дії, висловлюючи погрози фізичного насильства відносно потерпілих, однак вхідні двері його квартири були заблоковані свідками події до приїзду працівників поліції, які його затримали.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/480 від 12.06.2018 року, в результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у виді: рани лівої орбітальної ділянки, яка проникає в ліве очне яблуко з ушкодженням оболонок ока, яка за ознакою розладу здоров`я, пов`язаного із стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менше 33%) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а також крововилив м`яких тканин грудної клітки, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/305 від 05.03.2018 року, потерпілій ОСОБА_7 , в результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження: рана правої підочної та виличної ділянок, рана повік правого ока, що виникли від дії гострого предмету та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора судове слідство в обсязі дослідження характеризуючи даних обвинуваченого ОСОБА_11 , в дебатах думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди, потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , а також їх представника ОСОБА_17 , які підтримали свої та апеляційну скаргу прокурора і заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 та самого обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілих та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_11 , суд у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, з посиланням на показання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_7 про характер та механізм спричинених їм тілесних ушкоджень, те, що вони раніше не знали ОСОБА_11 та не перебували з ним в неприязних стосунках, а також свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які узгоджуються не тільки між собою, а й з результатами проведених слідчих експериментів, зазначив про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч.4 ст.296 КК України, знайшла своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не завдавав потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень і діяв лише з метою захисту дружини та себе, суд розцінив критично, як обраний ОСОБА_11 спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення.

На обґрунтування своїх висновків суд послався на ряд досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі протоколи огляду місця події, слідчих експериментів, висновки судово - медичних експертиз, показання свідків, самого обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілих в судовому засіданні, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_11 на вчинення хуліганства та умисного заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень.

Зокрема суд зазначив про те, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується даними:

- протоколу прийняття усної заяви від ОСОБА_7 від 19 лютого 2018 року, про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення (т.1 а.п.163);

- протоколу огляду місця події від 19 лютого 2018 року з фототаблицею - під`їзду № 3 домоволодіння АДРЕСА_2 , згідно з яким на місці вилучено скло від пляшки темного кольору та змив рідини бурого кольору візуально схожої на кров (т.1 а.п.122-126);

- протоколу слідчого експерименту від 01 березня 2018 року, з фототаблицями, під час проведення якого потерпіла ОСОБА_7 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у кабінеті слідчого, розказала та показала, як і при яких обставинах ОСОБА_11 19.02.2018 року, близько 21 год. 20 хв. між 4 та 5 поверхом будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс спочатку удари кулаком в область правого ока та удар горловиною розбитої пляшки в область правого ока (т.1 а.п.127-133);

- висновку експерта №02-01/305 від 05 березня 2018 року, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_7 мали місце ушкодження: рана правої підопічної та виличної ділянок, рана повік правого ока. Вказані ушкодження виникли від дії гострих предметів (предмету) могли вникнути в час при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.п.134);

- протоколу слідчого експерименту від 09 березня 2018 року, з фототаблицями, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_8 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , в квартирі за місцем свого проживання, розказав і показав, як і при яких обставинах ОСОБА_11 , 19.02.2018року, близько 21 год. 20 хв. між 4 та 5 поверхом будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс йому удар правою рукою в область лівої частини грудної клітки, відразу після цього наніс удар правою рукою в область лівої сторони нижньої щелепи та відразу наніс третій удар правою рукою в область правої сторони грудної клітки. При цьому, ОСОБА_11 стояв навпроти потерпілого. Після вищевказаних ударів потерпілий ОСОБА_8 відступився назад і притулився до стіни. Потім в ході суперечки ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_8 тичковий удар розбитою скляною пляшкою в область лівого ока, а саме біля брови з лівої сторони. Розбиту пляшку ОСОБА_11 тримав правою рукою таким чином, що горловина пляшки знаходилася між вказівним та середнім пальцем (т.1 а.п.135-141);

- висновку експерта №02-01/480 від 05 квітня 2018 року, згідно з яким у ОСОБА_8 , згідно даних наданих медичних документів, мали місце ушкодження: рана лівої орбітальної ділянки, яка проникає в ліве очне яблуко з ушкодженням оболонок ока; крововилив м`яких тканин грудної клітки. Рана лівої орбітальної ділянки з ушкодженням очного яблука виникла від дії гострого предмета, крововилив грудної клітки виник від дії тупого предмета. Всі виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи (т.1 а.п.142-144);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 02 березня 2018 року, з фото таблицями, згідно з яким свідок ОСОБА_19 , у присутньої понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_24 , розказала і показала, як під час конфлікту, 19.02.2018 року, ОСОБА_11 наніс потерпілій ОСОБА_7 спочатку один удар кулаком правою руки в область правого ока, а потім, після того як ОСОБА_7 встала з підлоги, ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_7 ще удар горловиною скляної пляшки в область правої частини голови (т.1 а.п.145-148);

- протоколу слідчого експерименту від 02 березня 2018 року, з фототаблицями, під час проведення якого свідок ОСОБА_19 , у присутності понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , розказала і показала, як під час конфлікту, який стався 19.02.2018 року в буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар горловиною розбитої пляшки в область лівого ока (т.1 а.п.149-153);

- довідки про те, що за результатами огляду, медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_8 встановлена ІІ (друга) група інвалідності, рекомендовано стаціонарне лікування у травммотологічному та очних відділеннях (т.1 а.п.178).
Крім того суд вказав, що послідовні показання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , а також аналогічні показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які доповнюють один одного і узгоджуються з результатами проведених слідчих експериментів, підтверджують пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення та спростовують його доводи щодо його непричетності до спричинення потерпілим тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості.
Колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновками місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_18 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату функції органу, поєднаному зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, вважає їх правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.
Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 та ч.4 ст.296 КК України.

На спростування доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 про відсутність у діях його підзахисного кваліфікуючих ознак хуліганства, належних та допустимих доказів його винуватості, а також нанесення ударів в цілях самозахисту, то колегія суддів відмічає.

Верховний Суд України у постанові від 04 жовтня 2012 року (справа № 5-17 кс ) зазначив, що для правильної кримінально-правової оцінки хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, судам слід встановити наявність сукупності ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране. Зокрема, в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебуває і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Верховний Суд України у згаданій постанові (від 04 жовтня 2012 року № 5-17 кс 12) акцентував увагу на роз`ясненні, наданому в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Початок прояву хуліганства (ст. 296 КК України) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно.

Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.

При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_11 , під час розгляду справи судом першої інстанції, він 19.02.2018 разом з ОСОБА_26 поверталися до дому від батьків та були напідпитку. Коли зайшли до підїзду №2 в будинок АДРЕСА_2 , то на першому поверсі зустріли сусідів, яких він раніше не знав, він нікого не обзивав та не ображав. Вдома він ліг відпочивати, а дружина була на кухні, почувши крики і лайку у під`їзді, він відчинив двері, нічого не зрозумів, як хтось схопив його та витягнув у коридор, де якісь люди почали на нього кричати та звинувачувати, що він чіпає їх дітей. Оскільки освітлення було погане, то він бачив лише силуети, хтось витягнув його за руки та за волосся на площадку, де були ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 і ще якийсь чоловік. ОСОБА_30 почав наносив йому удари та схватив за горло, ОСОБА_29 , який стояв напроти нього наніс йому удар правою рукою в область лівого ока, в подальшому його хтось штовхнув сходами та він впав на проміжок між 4 та 3 поверхом. Поки він лежав, ОСОБА_14 підбіг та наніс не менше 5 ударів ногою в область голови, при цьому він лежав на лівому боці, та закривав голову руками. Після чого, він встав та побіг вгору по сходах до своєї квартири, але його хтось знову штовхнув, хто саме він не бачив, так як було темно, але після цього він знову впав на те саме місце, а ОСОБА_14 підбіг та знову наніс не менше 5 ударів ногою в область голови та інші частини тіла. В подальшому він знову встав та почав підніматися по східцях вгору, але отримав два удари предметом схожим на біту від ОСОБА_8 в цей час він знаходився на сходинах між 4 та 3 поверхом, а ОСОБА_8 на сходах між 4 та 5 поверхом. Коли він піднімався по сходах, то наносив удари правою рукою кулаком, кому, не пам`ятає, щоб запхнути дружину до квартири, потім зайшов сам. У конфлікті приймала участь його дружина, яка не змогла пояснити, хто і чим її ударив. Чи були якісь осколки він не знає, ніяких бутилок він не бачив. Різані рани нікому не наносив. Удари наносив щоб захистити дружину і зайти до квартири, оскільки його не пускали. Наносити удари почав після падіння. У дружини були неприязні відносини з сусідами.
З показань потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні вбачається, що 19 лютого 2018 року його син ОСОБА_31 пішов зустрічати свою дівчину, на сходах почув якісь крики, однак спочатку не звернув на це увагу. Пізніше, він зателефонував до сина, той розповів що виник конфлікт з ОСОБА_32 і його дружиною. Тоді він з дружиною спустилися на четвертий поверх до ОСОБА_28 щоб запитати про конфлікт, коли вони розмовляли, прийшов ОСОБА_33 з пивом та поставив пляшки на сходах. Освітлення в під`їзді було нормальне хоч і не горіла одна лампочка, але було чітко видно хто де стоїть. Вони не стукали до квартири ОСОБА_34 . Через дві хвилин вискочив ОСОБА_35 в спідній білизні, в руках у нього нічого не було, від нього було чутно запах алкоголю, почав нецензурно виражатися, ударив його в обличчя та по тулубу, в цей час вийшла дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_36 . Дівчата почали відтісняти ОСОБА_11 , який почав кидатися, ОСОБА_11 схватив пляшку і вдарив ОСОБА_37 по голові, потім взяв другу пляшку, розбив її об стінку і тикнув йому в око, потекла кров. ОСОБА_11 ударив дружину кулаком в око, він з ОСОБА_28 почали її піднімати, так як вона впала. В цей час з кутка відійшла ОСОБА_38 і пішла до квартири, а він пішов додому і зателефонував до сина. Коли він спустився, то ОСОБА_11 вже порізав лице дружині. Особисто він чи хтось інший ОСОБА_11 не бив. Син побіг викликати поліцію, а тесть стояв на верху, участі у конфлікті не приймав. Коли ОСОБА_39 хотів схватити ОСОБА_28 за руку, оступився і впав зі східців, ударився головою і плечем. Потім прибіг ОСОБА_33 і вдарив декілька раз ОСОБА_40 , останній вскочив і з криками, що всіх поріже побіг до себе в квартиру. Вибіг з кухні з ножем, добіг до туалету, в цей час ОСОБА_41 закрила двері. Коли приїхали працівники поліції, то довго стукали і просили відчинити двері. Також зазначив, що перед цим ОСОБА_39 заскочив у ванну і змив їхню кров і замотав собі голову. Він старший під`їзду, до цього була колективна скарга від сусідів до дільничного, не на ОСОБА_34 , там проживали інші. Внаслідок того, що ОСОБА_39 наніс йому ушкодження ока, він втратив зір.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 також пояснила, що 19 лютого 2018 року, вони з чоловіком були дома, син пішов зустрічати свою дівчину. У під`їзді чоловік почув якийсь гомін. Вони зателефонували сину і він розповів, що зайшла ОСОБА_42 з невідомим чоловіком, вони були п`яні, виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_38 та невідомий чоловік виражались в їх адресу нецензурними словами. Тоді вони з чоловіком спустилися до ОСОБА_28 , щоб запитати що трапилося, ОСОБА_28 попросила вийти на коридор, так як невістка ОСОБА_43 вкладала дітей спати. Вони всі разом вийшли на коридор і почали розмовляти. Освітлення на сходах було нормальне, все було видно. Почули, що по східцях піднімається ОСОБА_33 , у нього в руках було пиво, він його поставив на сходах. В цей час відкрилися двері в квартирі ОСОБА_38 , та з неї вийшов ОСОБА_39 почав кричати в їх адресу нецензурні слова та намагатись вдарити, вони почали його відштовхувати, тоді ОСОБА_39 наніс три удари кулаками її чоловікові, точно не може сказати куди. Чоловік пошатнувся і його відкинуло до щитової. Вона разом з ОСОБА_28 почала відштовхувати ОСОБА_39 до сходів, і в цей час вийшла ОСОБА_42 . Короп стояв на першій сходинці яка веде вниз, потім ОСОБА_42 і ОСОБА_41 . Раптово ОСОБА_39 схопив бутилку і хотів вдарити ОСОБА_28 , а вдарив ОСОБА_44 по голові. Потім ОСОБА_45 вдарив їй кулаком в око, вона впала. ОСОБА_28 почала її піднімати. Короп схопив другу бутилу, почула що розбив бутилку і вдарив ОСОБА_8 в око, в ліву частину, потім вдарив і її в око цією ж бутилкою. ОСОБА_33 побіг викликати поліцію. ОСОБА_30 стояв з закритим обличчям, вона також стояла з закритим обличчям. Короп схопив ОСОБА_28 за халат і хотів стягнути зі сходів, в цей час вийшла ОСОБА_36 і почала також тягти ОСОБА_28 за халат в різні сторони. Коли ОСОБА_35 відпустив халат, він впав зі сходів, ОСОБА_33 догнав його на сходах і декілька раз вдарив. Потім, ОСОБА_35 вскочив як нічого не було і почав кричати що всіх поріже і побіг до квартири. ОСОБА_28 закричала що в ОСОБА_40 ніж, та закрила двері. І в цей час прийшли працівники поліції, вони почали стукати, але двері ніхто не відкривав. Тоді працівники поліції сказали що будуть ламати двері і потім двері відчинилися, і побачила ОСОБА_34 , він виходив з ванни, голова була обмотана, явних тілесних ушкоджень не було.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_14 , показав, що все відбувалося ввечері, вони з тестем вирішили піти до магазину купити пива. Коли вийшли з квартири, також спускався його двоюрідний брат ОСОБА_46 , він йшов на зупинку за своєю дівчиною. Вони спустилися вниз, на першому поверсі зустріли обвинуваченого і його дружину, вони були у стані алкогольного сп`яніння. Короп словесно зачепив ОСОБА_47 , виник словесний конфлікт. Після цього всі розійшлися, а він з тестем пішов в магазин за пиво, брат за дівчиною на зупинку. Коли вони вже поверталися, через хвилин десять, то на площадці на четвертому поверсі стояла його матір, ОСОБА_19 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 . Вони стояли і просто розмовляли, що чули якісь крики, його запитали що трапилося, він їм розповів, розмовляли хвилин п`ять. Стояли коло своєї квартири. В цей момент вибіг ОСОБА_50 , п`яний, начав кричати, виражатись нецензурною лайкою, погрожувати, зухвало поводитись, через деякий час вийшла його дружина, також казала щоб заспокоїлися. Почалася штовханина, ОСОБА_35 спочатку відштовхнув його, їх почали розбороняти. Після цього почав штовхати ОСОБА_51 , схопив пляшку з пивом, якою хотів вдарити його матір ОСОБА_28 , але випадково розбив об голову своєї дружини ОСОБА_52 . Позивайло ОСОБА_36 забігла зразу до квартири, тоді розпочалася бійка, Короп розмахував розочкою від пляшки, ударив кулаком в обличчя ОСОБА_51 , знову схватив другу пляшку, розбив об стіну і штрикнув ОСОБА_53 поблизу ока. Пляшки стояли на східцях, освітлення було погане, але двері квартири у ОСОБА_34 були відчинені. Він побіг до квартири викликати поліцію, коли спустився, і побачив, що ОСОБА_27 були всі в крові, обвинувачений почав чіплятися до його матері ОСОБА_54 . Тоді він зчепився з обвинуваченим, штовхнув його по сходах і наніс два удари, після чого обвинувачений, побіг до квартири, кричав що всіх поріже, вони підперли двері квартири. Приїхала поліція і швидка, він їх зустрів. Працівники поліції зайшли до квартири і затримали ОСОБА_34 , коли його виводили, то бачив що у нього була розбита голова, він тримався за голову. Додав, що за даною адресою проживає 21 рік і ОСОБА_34 в той день побачив вперше, сусідку ОСОБА_37 знає, до неї часто викликали працівників поліції. В руках потерпілих ніяких сторонніх предметів не було.
Свідок ОСОБА_19 показала суду, що потерпілими являються її рідна сестра та її чоловік. 19 лютого 2018 ввечері до неї прийшла ОСОБА_7 і її чоловік ОСОБА_8 , сказали що їхнього сина обзивали її сусіди з квартири АДРЕСА_3 , вона попросила вийти в коридор бо дітей вкладали спати. Вони розповідали, що їх син ОСОБА_55 зателефонував до батьків і розповів про конфлікт, що спускався по східцях і зустрів сусідів з квартири АДРЕСА_3 , які безпідставно почали його ображати. В цей час її син, ОСОБА_14 , також вийшов разом з тестем в магазин і були учасниками цієї сутички. Коли вони стояли і розмовляли, то чули крики з квартири АДРЕСА_3 , кричали що всіх переловить і переріже. Коли вони стояли і обговорювали все, піднявся її син ОСОБА_29 з тестем, вони несли дві пляшки пива, поставили пляшки на східці і почали розповідати як все відбувалося. В цей час вийшов ОСОБА_35 у спідній білизні, роздітий, казав що він тут живе, що всіх тут «построїть, зачмерить», розпочалася сварка, від ОСОБА_40 відчувався явний запах алкоголю. Між ними розпочався словесний конфлікт, йому казали що не потрібно чіплятися до дітей, вони живуть тут давно, конфліктів ніколи не було. Потім Короп взяв пляшку з під пива, хотів вдарити її по голові, але не вцілив в неї,а попав по голові ОСОБА_56 . Пляшка від удару розбилася, відбулася пауза бо ніхто не зрозумів що трапилося. В цей час Короп розгнівався, що попав не по тому, і наніс удар кулаком ОСОБА_57 в область ока, вона впала. Тоді вона почала піднімати сестру, Короп взяв іншу пляшку, вдарив об стіну, вона розбилася і наніс удар ОСОБА_58 в область ока. Коли Короп ударив ОСОБА_53 , ОСОБА_29 побіг викликати поліцію. Син не міг викликати поліцію по мобільному телефоні, тоді побіг до квартири щоб викликати зі стаціонарного. Коли вона піднімала сестру, Короп пляшкою якою вдарив ОСОБА_53 наніс удар і ОСОБА_57 в область іншого ока. Короп кинув пляшку взяв її за халат і хотів спустить зі сходів. В цей час спускався її син і все побачив підбіг до ОСОБА_34 і відштовхнув, той упав і ОСОБА_59 наніс йому два удари ногами. Потім Короп вскочив і з криками, що візьме ніж і всіх переріже, побіг до себе в квартиру. Вона побачила, що ОСОБА_35 біжить з ножем, оскільки блиснуло лезо ножа, вона закрила двері і почала кричати. В цей час приїхала поліція. Додала, що ОСОБА_34 вона побачила вперше, а сусідка ОСОБА_36 проживає за цією адресою років десять. Жук стояв на поверх вище і спостерігав. Не бачила щоб хтось ще наносив удари Коропу, його руки були в крові.
Згідно показань ОСОБА_20 , потерпілі являються його батьками. 19.02.2018 він прийшов з роботи і чекав коли йому зателефонує дівчина щоб її зустріти. Коли він виходив, зустрів брата ОСОБА_60 і його тестя. Вони далі спускалися разом і в цей момент в під`їзд вже зайшли ОСОБА_42 і ОСОБА_50 . Які безпідставно почали виражати нецензурно в його сторону. Зав`язався словесний конфлікт, підійшов ОСОБА_29 , сказав, що з ними немає про що розмовляти і вони всі розійшлися. Через деякий час, йому зателефонували батьки і запитали що трапилося, він все розповів. Він пішов в магазин, зустрів свою дівчину і пішов проводити її додому. Потім о 21.15-21.20 йому зателефонував батько і розповів що ОСОБА_39 наніс їм тілесні ушкодження, він швидко пішов додому. Коли він зайшов до під`їзду, то побачив розбите скло, кров, яка була на стінах, дверях, на підлозі, на сходах. Побачив що в квартиру ОСОБА_38 закрили двері і не випускають Коропа, а у батьків були нанесені тілесні ушкодження. Після чого він викликав швидку і поїхав з батьками до лікарні. Запитав що трапилося, йому розповіли, що Короп вчинив бійку. Додав, що до цього випадку ОСОБА_40 не бачив. Коли приїхала поліція, він бачив на руках Коропа кров. Поліцію викликав ОСОБА_29 , швидку викликав і він і ОСОБА_61 .
Як вбачається з висновку експерта №02-01/305 від 05.03.2018, у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: рана правої підопічної та виличної ділянок, рана повік правого ока, які виникли від дії гострих предметів (предмету) могли вникнути в час при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У потерпілого ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №02-01/480 від 05.04.2018, за даними медичних документів, мали місце ушкодження: рана лівої орбітальної ділянки, яка проникає в ліве очне яблуко з ушкодженням оболонок ока; крововилив м`яких тканин грудної клітки. Рана лівої орбітальної ділянки з ушкодженням очного яблука виникла від дії гострого предмета, крововилив грудної клітки виник від дії тупого предмета. Всі виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи.
З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що дії ОСОБА_11 обґрунтовано отримали юридичну кваліфікацію за ч.1 ст. 121 та ч.4 ст. 296 КК України, а показання потерпілих та свідків, які повністю у деталях відображають дійсну картину подій, які відбулися 19 лютого 2018 року, на площадці між 4 та 5 поверхами під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , у сукупності з іншими вищевказаними письмовими доказами, підтверджують обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Підстав для закриття кримінального провадження із-за відсутності у діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а також із-за недоведеності винуватості ОСОБА_11 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, про що просить адвокат у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин даної справи, дії ОСОБА_11 мали умисний, активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а саме наслідки у вигляді тяжких та легких тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в результаті умисних ударів в область голови та тулуба.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про відсутність у діях ОСОБА_11 обов`язкових складових ознак хуліганства, у тому числі спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, колегія судів вважає безпідставними, такими, що спростовуються показаннями потерпілих та свідків, які чітко пояснили суду, про те, що ОСОБА_11 , перебуваючи у під`їзді житлового багатоквартирного будинку, був ініціатором бійки, його дії супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як горловина розбитої пляшки і призвели до заподіяння потерпілим моральної та матеріальної шкоди.

Крім того, колегія суддів, досліджуючи мотив злочинних дій ОСОБА_11 відмічає, що конфлікт між ОСОБА_11 з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник спочатку з хуліганських мотивів, у подальшому у процесі хуліганства, місце події, спосіб нанесення, кількість, характер і локалізація чисельних тілесних ушкоджень (рана правої підопічної та виличної ділянок, рана повік правого ока, рана лівої орбітальної ділянки, яка проникає в ліве очне яблуко з ушкодженням оболонок ока, крововилив м`яких тканин грудної клітки), у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_11 умисно, наносячи удари в обличчя та по тулубу потерпілих, усвідомлював суспільну небезпечність свого діяння та розумів можливий результат нанесення удару в область обличчя у виді спричинення тяжкого та легкого тілесного ушкодження, та підтверджує спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_11 на спричинення потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Тобто, ОСОБА_11 діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел, прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у цьому випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи захисника про те, що слідчі експерименти, які були проведені з потерпілою ОСОБА_7 у кабінеті слідчого не відображають повну та чітку картину обставин події, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки чинним КПК України не заборонено проведення слідчих дій в іншому місці та не визначено обов`язковість проведення слідчого експерименту лише на місці вчинення злочину.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами адвоката в частині недостовірності даних протоколів слідчих експериментів, в яких приймала участь ОСОБА_15 в якості понятої, оскільки версія про її зацікавленість в результатах розслідування даного кримінального провадження, є лише суб`єктивним припущенням сторони захисту, яка залишилось нічим не підтвердженою.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про необ`єктивність та неповноту у дослідженні судом першої інстанції наявних у матеріалах справи письмових доказів, констатуються захисником обвинуваченого формально, по суті спростовується змістом оскаржуваного вироку та матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, особу ОСОБА_11 , який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти життя та здоров`я особи, працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, осудний.

Обставини, які пом`якшують ОСОБА_11 покарання судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_11 покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи, характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, його особи, який будучи неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, знов вчинив ряд умисних, тяжких, кваліфікованих, кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи та проти громадського порядку та моральності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_11 , як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів за ч.1 ст.121 КК України та ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор та потерпілі в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Більш того, ні прокурор, ні потерпілі, у своїх апеляційних скаргах не вказують про неправильне застосування судом закону України про кримінальність відповідальність, тобто питання про скасування вироку, судом апеляційної інстанції, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, не ставиться.

Разом з цим, колегія суддів відмічає, що відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх розумності і справедливості, характер порушення прав потерпілого, глибини фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка завдала матеріальної та моральної шкоди.

Моральна шкода у кримінальному проваджені може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, приниженні честі, гідності.

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, є однією з конституційних гарантій кожної фізичної та юридичної особи (ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України).

Під час розгляду справи, судом першої інстанції правильно встановлено наявність регламентованого законом юридичного складу, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

В даному випадку, фактичні обставини справи, свідчать про те, що в результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_8 став інвалідом 2 групи, втратив зір, в результаті поранень на обличчі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишились шрами, крім лікування та постійних профілактичних заходів, вони потребують оперативного втручання (пластичної операції).

Тобто, крім завданих матеріальних збитків, потерпілі для відновлення свого здоров`я змушені нести ще додаткові витрати, їх нормальні життєві зв`язки та звичайний спосіб життя порушені, можливість продовження активного громадського життя - втрачена, а тому з урахуванням характеру, обсягів та ступеню моральних страждань, колегія суддів вважає, що 50 000 грн. в якості відшкодування заподіяної ОСОБА_8 моральної шкоди та 20 000 грн. в якості відшкодування заподіяної ОСОБА_7 моральної шкоди, буде достатнім справедливим, розумним та виваженим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 на підставі п.2 ч.1 ст. 407 та п.3 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову, збільшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001236 від 20 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_11 за ч.1 ст. 121 та ч.4 ст.296 КК України змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 50 000, 00 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_7 20 000, 00 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4