Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/683/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 жовтня 2019 року, включно.

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006314 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні районного суду заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або заміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року задоволено Клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 жовтня 2019 року, включно.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

На даний час наявні ризики передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою його підзахисному обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання про продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Жодним чином не обґрунтованим та не доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.
Навіть, якщо протягом розгляду клопотання буде доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, а не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, то - є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Суді продовжуючи запобіжний захід не взяли до уваги, що прокурор не навів жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_7 має намір переховуватися від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
ОСОБА_7 не має сенсу переховуватися від суду, більше того - навіть не має такої можливості, так як паспорту для виїзду за кордон не має, заощаджень для нелегального способу життя немає.
Крім цього, станом на 28.08.2019 року по справі вже була допитана потерпіла особа та єдиний свідок, а тому відсутній такий ризик як можливість неправомірно впливати на потерпілу особу та свідка.
Також судом не було прийнято до уваги, що обвинувачений на даний час має ряд небезпечних хвороб, а саме:
- з 2009року хворіє на інфільтративний туберкульоз обох легень у фазі розпаду, МБТ+;
- з 2016 року хворіє на цукровий діабет тип І, тяжкий перебіг в стадії декомпенсації.
Підтверджуючі даний факт документи містяться в матеріалах справи.
Між тим, згідно практики ЄСПЛ суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства.
Оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення - вважає, що прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу, а обраний запобіжний захід невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0006314 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 7 вересня 2018 року, близько 23 години 00 хвилин, знаходився за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої разом з ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 .
Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 пішов спати до кімнати зали будинку, після чого в іншій кімнаті ОСОБА_10 вступив в статеві зносини з дружиною ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .
Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_7 повернувся тримаючи кухонний ніж в руці та погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наблизився до останніх та маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, через ревнощі ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків даних дій, наніс один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_11 .
В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 , відповідно до довідки лікаря хірурга № 19718 від 08.09.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота з пораненням верхньобрежової вени, внутрішньочеревної кровотечі, гематоми, які згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, так як є небезпечними для життя в момент заподіяння.
На думку колегії суддів, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити злочин передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, обвинувачення у якого їм повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо них обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Отже, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 встановив наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, необхідно зазначити про особу ОСОБА_7 який офіційно не працює та не має постійного місця роботи, жодних заробітків, як наслідок може перешкоджати кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи захисту щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки останнього обґрунтовано підозрюють у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. А тому наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також необхідно зазначити про те, що ОСОБА_7 перебуває з потерпілою у родинних стосунках, проживають в одному приміщенні, що в свою чергу унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, через ризик впливу на потерпілу та вчинення іншого злочину щодо потерпілої.
Твердження захисника про відсутність паспорту для виїзду за кордон та заощаджень є безпідставними, оскільки для переховування від органу досудового розслідування або суду не обов`язкова наявність паспорту для виїзду за кордон або грошових коштів.
А тому, на думку колегії суддів у разі обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, це не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та надасть йому змогу вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_7 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, оскільки останні за наявності місця проживання, дружини на утриманні жодним чином не завадило вчинити йому умисний тяжкий корисливий злочин.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином бо вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року, якоюстосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) дібнеобхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року, якоюстосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 жовтня 2019 року, включно, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4