КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5519/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року,
за участю: захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про визнання незаконним затримання.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року та ухвалити нову, якою матеріали справи повернути на новий судовий розгляд.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянти зазначають, що слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, прийшов до хибного висновку, що незаконне затримання не підлягає оскарженню у відповідності до ст. 303 КПК України, оскільки відповідно до ст. 29 Конституції України кожен затриманий може в будь-який момент оскаржити в суді своє затримання, відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.
Таким чином, на думку апелянтів, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року є явно незаконною, необґрунтованою через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених у них підстав, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 304 КПК України ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.
25.04.2019 року о 12:30 годині було затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про що складено відповідний протокол.
02.09.2019 року адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_8 , звернувся до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на незаконність затримання, посилаючись на те, що затримання здійснено не уповноваженою особою з порушенням вимог ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 2 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про визнання незаконним затримання. При цьому слідчий суддя послався на те, що за змістом ч. 1 ст. 303 КПК України затримання особи не є предметом оскарження під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.
Такий висновок слідчого судді колегія суддів вважає помилковим, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.
Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, відповідно до п. 4 даної статті кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до вимог ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, крім того слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Отже, даними нормами кримінального процесуального закону, положеннями Конституції України, а також нормами міжнародного законодавства, передбачено можливість перегляду законності затримання особи та відповідно тримання під вартою.
Разом з цим, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що скарга подана захисником на незаконність затримання не є предметом оскарження під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України та при оскарженні підстав затримання захисник не посилається на положення ст. 206 КПК України, в той час, як правових підстав для постановлення ухвали, судом також не встановлено. Однак, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, оскільки захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав скаргу на незаконне затримання особи, що вбачається з її змісту. Дана скарга підпадає під юрисдикцію ст. 206 КПК України та має бути в обов`язковому порядку переглянута слідчим суддею.
Проте, слідчий суддя в порушення своїх повноважень, визначених п. 18 ст. 3, ч. 3 ст. 26 КПК України постановив необґрунтовану ухвалу, яка не може бути залишена в силі.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на те, що за результатами апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя повинен був розглянути скаргу по суті, оскільки постановлення слідчим суддею місцевого суду ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою на незаконність затримання нормами кримінального процесуального закону не передбачено, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя суду першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу поза межами його процесуальних повноважень, з порушенням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про призначення нового розгляду в суді першої інстанції скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про визнання незаконним затримання.
Керуючись ст. ст. 206, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про визнання незаконним затримання, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про визнання незаконним затримання.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4