Справа № 520/6686/18
Провадження № 1-кп/520/299/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80001529 від 02.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Арцизського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.02.2014 року Арцизським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
- 20.06.2014 року Піщанським районним судом Віницької області за ч. 3 ст. 185, ст.. 304, ст.. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ст.. 70 ч. 4 КК України приєднана частина покарання до вироку Арцизського районного суду Одеської області від 21.02.2014 року кінцевий строк позбавлений волі 3 роки 4 місяці;
- 31.05.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 02.05.2018 року, приблизно о 03:00 годині, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул.. Мачтова, 20, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження), діючи умисно та з корисливих спонукань, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом демонтування, таємно викрали деталі з належного ОСОБА_5 автомобіля марки «MITSUBISHI Galant» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: акумуляторну батарею «TITANIUM» с/м 613421, вартістю 1500 гривень, радіаторну решітку, вартістю 1000 гривень, праву фару, вартістю 1400 гривень, правий повторювач сигналу, вартістю 400 гривень, завдавши тим самим ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4300 гривень.
Однак ОСОБА_4 разом з невстановленою особою довести свій злочинний намір та розпорядитися викраденим майном, не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були помічені співробітниками патрульної поліції.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно 02.05.2018 року з мало знайомим йому чоловіком на вул.. Мачтова, 20 у нічний час доби, знімали запчастини з автомобіля марки «MITSUBISHI», після чого він був затриманий працівниками поліції, а іншій чоловік втік. У скоєному щиро кається, та просить його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується посередньо, не працює, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, є сиротою, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції статті, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін в межах призначеного йому покарання у вигляді трьох місяців арешту, строк якого рахувати з 09.09.2019 року
Речові докази по справі вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1