справа № 208/447/18
провадження № 1-кп/208/174/19
УХВАЛА

13 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відносно якого 27.12.2017 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відносно якого 15.01.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначена кримінальне провадження. Обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних осіб, які є раніше судимими за злочини проти чужої власності, тобто можуть продовжити скоєння кримінальних правопорушень, можуть переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка безальтернативно загрожує їм у разі визнання винними, вважав доцільним продовжити відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисники, кожен окремо, зазначили, що прокурором не доведені ризики, які можуть бути враховані як достатні, для обрання відносно підзахисних найбільш сурового запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, на домашній арешт. Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали думку захисників.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисників про можливість забезпечення належної поведінки обвинувачених шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи як обвинуваченого ОСОБА_10 так і обвинуваченого ОСОБА_11 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, особи обвинувачених:

- ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти чужої власності, у тому числі і з застосуванням насильства, обвинувачуються у вчиненні аналогічного тяжкого злочину під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку;

- ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти чужої власності, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину під час відбуття покарання з випробуванням, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку,

враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються, терміну покарання, який загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, що є відповідними ризиками ухилення від суду, вчинення нових злочинів, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшились з моменту взяття обвинувачених під варту, не зможуть забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, продовжити строком до 10 жовтня 2019 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою, продовжити строком до 10 жовтня 2019 року.

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1