Справа №504/3835/19
УХВАЛА
15.11.2019 року смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 09.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

З клопотання вбачається, що 09.11.2019р. о 03:45 год. до Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на хвіртці виявлено поліетиленовий пакет із двома патронами та гранату Ф-1. При виїзді на вказану адресу було залучено спеціалістів-вибухотехніків, в присутності яких проведено огляд місця події.

Спеціалістами вибухотехніками встановлено, що предмет являється гранатою Ф-1, важіль запалу утримувався в запалі за допомогою імпровізованої чеки та саморобного кільця, до якого прив`язана полімерна мотузка синього кольору, за допомогою якого вказана граната утримувалась на хвіртці, що веде до домоволодіння АДРЕСА_1 .

Вибухотехніками вказану гранату було вилучено з місця її встановлення, гранату було розряджено контактним способом, а саме від`єднання запалу від корпусу гранати. Під час розрядження імпровізовану чеку було замінено на штатну чеку з кільцем до запалу УЗРГМ (УЗРГМ-2), яка була в розпорядженні спеціаліста. Важіль запалу додатково зафіксовано липкою стрічкою синього кольору у верхній частині запалу. Важіль запалу наполовину вкрито лакофарбним покриттям червоного кольору та на зовнішній стороні важеля нанесено маркування у вигляді таврування: «81-386». Вказаний запал являється ударно-спусковим механізмом з перехідною втулкою для учбово-імітаційного запалу. При подальшому огляді корпусу гранати Ф-1 зеленого кольору встановлено, що він споряджений вибуховою речовиною.

В прозорому полімерному пакеті над гранатою кріпились два патрони калібру 5.45 з маркуванням на гільзах «68; 3», «82; 270».

В ході огляду місця події вилучено: корпус ударно-спускового механізму з перехідною втулкою, а також імпровізована чека з кільцем та полімерна мотузка синього кольору, які поміщено до паперового конверту з відміткою вибухотехніка «Безпечно»; корпус гранати поміщено до спеціального пакету вибухо-технічної служби АБ 041916, до якого додається довідка про рівень небезпеки (3 категорії обмежена небезпечність); 2 набої калібру 5.45мм. упаковані в спеціальний пакет вибухо-технічної служби АБ 041915.

Як зазначила слідчий ОСОБА_4 у клопотанні, незастосування арешту може призвести до втрати речових доказів або до їх знищення, та, у зв`язку з необхідністю проведення комплексної судової експертизи, виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання та просила слідчого суддю його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Власники вилученого майна не встановлені.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

Так, згідно постанови від 09.11.2019р., майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, визнано речовими доказами по справі.

Оцінюючи підстави арешту майна, викладені у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги, що у судовому засіданні доведена необхідність арешту вказаного майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження дійсно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Тому, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оцінюючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: корпус ударно-спускового механізму з перехідною втулкою, імпровізовану чеку з кільцем та полімерну мотузку синього кольору, які поміщено до паперового конверту; корпус гранати, який поміщено до спеціального пакету вибухо-технічної служби АБ 041916; два патрони калібру 5.45 з маркуванням на гільзах «68; 3», «82; 270», які поміщено до спеціального пакету вибухо-технічної служби АБ 041915.

Заборонити будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1