Справа № 143/438/19
Ухвала
Іменем України

29.08.2019р. м. Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 10.01.2019р. відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкисела Андрушівка Погребищенського району Вінницької області, українки, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, на момент затримання працюючої в СТОВ «Зоря» на посаді сторожа, раніше несудимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.121КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2019р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 10.01.2019р. відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 24.07.2019р. кримінальне провадження прийняте до свого провадження та призначене до підготовчого судового засідання.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми та змісту такого обвинувального акта положенням ст.291 КПК України.

У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.

Суд, перевіривши обвинувальний акт вважає, що він відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення, обвинувальний акт підписано слідчим та прокурором, до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

За таких обставин, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затверджені прокурором дотримані вимоги закону.

Оскільки суд дійшов висновку про відповідність обвинувального акту закону, підстав для задоволення клопотання сторони захисту про його повернення прокурору не має, а тому у задоволені відповідного клопотання необхідно відмовити.

Ухвалою суду від 03.07.2019р. відносно ОСОБА_11 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, до 31.08.2019р. включно.

Прокурор ОСОБА_12 через канцелярію суду подала письмове клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_11 під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження строку тримання обвинуваченої під вартою не зникли, яке підтримала в судовому засіданні.

Дану позицію підтримав в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_13 .

Захисник адвокат ОСОБА_7 заявила усне клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Відносно клопотання прокурора про продовження строку тримання її підзахисної під вартою, просила відмовити у його задоволенні.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала позицію свого захисника та просила змінити їй запобіжний захід.

Розглянувши заявлені клопотання щодо запобіжного заходу, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 03.07.2019р. продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 терміном на 60 (шістдесят) днів, до 31 серпня 2019 року.

29.08.2019 року прокурором подано до суду письмовеклопотання про продовження строку триманняпідвартоювідносно обвинуваченої ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_9 вчинила умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, підстави, за яких було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінились, обвинувачена веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не зв`язана сталими родинними стосунками та вихованням дітей, а тому враховуючи вільний вибір місця знаходження та проживання, існує ризик, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків в кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню; та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вищевказані обставини свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 3) незаконно впливати на свідків 4) іншим чином перешкодати кримінальному провадженню, 5) вчинити інше кримінальне правопорушеня.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що строк тримання ОСОБА_9 підвартою було продовжено до 31 серпня 2019 року включно.

При вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, суд виходить із наявності пред`явленого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого їй злочину та необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачена може переховуватися від суду, вплинути на свідків та потерпілу, якіще не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, при вирішенніпитання доцільності продовження дії запобіжного заходу у виглядітримання під вартою відносно обвинуваченої відповідно до ч.1 ст.178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її виною у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого вона обвинувачується, відсутністю сталих соціальних зв`язків та стосунків, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими, для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, за вчинення якогопередбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, кримінальне провадження не завершено, строк тримання під вартою закінчується 31.08.2019р., а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені ст.177КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, а тому оскільки підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно неї дії запобіжного заходу у виглядітримання під вартою.

На переконання суду, враховуючи викладені обставини, доводи сторони захисту щодо змінизапобіжного заходу не переважають доводів сторони обвинувачення та не зможуть запобігти вище вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 необхідно продовжити на 60 (шістдесят) днів, до 27 жовтня 2019 року включно.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою, підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не має, а тому у його задоволенні заявнику необхідно відмовити.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

-кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області;

- угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло;

- підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області на 06 вересня 2019 року на 11год. 00хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкисела Андрушівка Погребищенського району Вінницької області, українки, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, на момент затримання працюючої в СТОВ «Зоря» на посаді сторожа,раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, терміном на 60 (шістдесят) днів, до 27 жовтня 2019 року включно.

Обвинувачену ОСОБА_9 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», куди невідкладно надіслати копію цієї ухвали для виконання.

У задоволенні усного клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_10