Провадження № 11-кп/824/3056/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
10.07.2019 приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 18, помітив на шиї у ОСОБА_9 , яка прямувала додому, два золоті ланцюжки з підвіскою. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_6 в присутності інших осіб, усвідомлюючи, що його злочинні дії є відкритими, підійшов зі спини до потерпілої ОСОБА_9 , простягнув ліву руку до шиї останньої та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 5,81 грами, вартістю 3852 гривні та золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3, 81 грами, вартістю 10 630 гривень, та золота підвіска у вигляді підкови 585 проби, вагою 0, 87 грам, вартістю 2 175 гривень.
Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину почав тікати та, ігноруючи вимогу потерпілої про припинення злочинних дій, залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, через суворість, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, змінити та пом`якшити призначене покарання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі було враховано, дані про його особу, а саме, визнання вини, щире каяття у вчиненому, співпрацю зі слідством, наявність неповнолітньої дитини та матері похилого віку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також позитивну характеристику, та наявність неофіційної роботи.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який розлучений, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його вік та стан здоров`я. Також, обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах, установлених санкцією ч.2 ст.186 КК України, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання не вбачає.
Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повному обсязі було враховано дані про його особу, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого, надав їм правову оцінку і призначив обвинуваченому таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів. Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання обвинуваченого, як на підстави для пом`якшення покарання наявність у нього неповнолітньої дочки та матері похилого віку, оскільки зазначені обставини жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 , тяжкого злочину, який має високу суспільну небезпеку.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим ОСОБА_6 до апеляційного суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4