УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 716/1470/18
провадження № 51-4615 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 02 липня 2019 року.
Обставини справи
1. Зазначеним вироком місцевого суду, залишеним без змін судом апеляційної інстанції,
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 117 Кримінального кодексу України (далі КК) й призначено їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
2. За обставин, детально викладених у вироку, суд визнав ОСОБА_5 винуватою в тому, що в ніч на 14 липня 2018 року, знаходячись у будинку по місцю свого проживання, перебуваючи на дев`ятому місяці вагітності, відчула, що у неї розпочинаються пологи, а тому вийшла із будинку та зайшла до розташованого позаду нього саду. Там вона самостійно народила доношену, життєздатну, зрілу дитину жіночої статі, вагою 3 кілограма 750 грамів, довжиною тіла 51,5 сантиметрів, із відсутніми вадами розвитку та одразу після природного виходу дитини з пологового шляху перервала пуповину. Після пологів засуджена ОСОБА_5 на грунті вираженої емоційної напруги, викликаної самими пологами та індивідуально-психологічними особливостями, що їх супроводжували, перебуваючи в обумовленому пологами психологічному стані, усвідомлюючи той факт, що дитина народилася живою, діючи умисно, з метою протиправного позбавлення своєї новонародженої дитини життя, своїми руками перекрила їй дихальні шляхи, шляхом перекриття носових отворів та рота. Після цього ОСОБА_5 залишила труп своєї новонародженої дитини на місці події, де його згодом було виявлено співробітниками поліції.

3. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 липня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість. Стверджує, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили в повній мірі усі обставини справи та докази, прийнявши до уваги тільки поведінку засудженої, її позицію у справі. Вважає, що судами не враховано усіх обставин, що пом?якшують покарання, які, на його думку, є підставою для призначення більш м?якого покарання.
4. На думку сторони захисту, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи для визначення причин настання смерті новонародженої дитини, стверджує, що ухвала апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою.
Оцінка суду
5. Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
7. Згідно з частиною другою статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
8. Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статті 117 КК, у касаційній скарзі не оскаржуються, хоча як видно зі змісту касаційної скарги, захисник переважно посилається на неповноту судового розгляду, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано в статтях 410, 411 КПК, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
9. Доводи захисника щодо необґрунтованого незастосування до засудженої судами першої та апеляційної інстанції статті 75 КК є безпідставними. Згідно з частиною першою статті 75 КК у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
10. Як вбачається із долучених до касаційної скарги копії судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд повною мірою врахував як тяжкість вчиненого злочину та дані про особу засудженої. Суд врахував, що засуджена позитивно характеризується за місцем свого проживання, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не заміжня, не має сім`ї та не має на утриманні сторонніх осіб, офіційно не працевлаштована, має тимчасові заробітки, раніше не судима.
11. Захід примусу ОСОБА_5 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до статті 12 КК є середньої тяжкості, та даних про її особу, він відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 65 ККє справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
12. Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави для прийняття такого рішення. Стосовно доводів, наведених в апеляції засудженої, аналогічних доводам у касаційній скарзі захисника, у тому числі й щодо правильності кваліфікації діяння за статтею 117 КК, то суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.

13. Отже, діяння засудженої обґрунтовано отримало юридичну оцінку за статтею 117 КК, що узгоджується із судовою практикою та правовими висновками Верховного Суду з цього питання, які надавалися, зокрема, у справі № 51-5053 км 18. Томудоводи в касаційній скарзі щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність є неприйнятними.
14. Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженій, в касаційній скарзі стороною захисту не наведено.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 02 липня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3