Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9474/19
1 - кс/490/7283/2019
У Х В А Л А

03 листопада 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого групи слідчих СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Аджарія, громадянина України, має середню спеціальну освіту, одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 147 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2019р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого групи слідчих СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що приблизно у серпні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме спеціалізованим вантажним автомобілем «DAF FT XF H4EN3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованим напівпричепом «BENALU C32CMS01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до нього, які перебували на праві користування у жителя м. Вознесенськ Миколаївської області ОСОБА_8 та фактично на праві власності належали ОСОБА_9 .
Для вчинення вказаного злочину ОСОБА_7 вирішив підшукати осіб, які разом із ним вчинять вказаний злочин, під його безпосереднім керівництвом та відповідно до його вказівок.
Реалізуючи свій злочинний умисел, підшукуючи співучасників задуманого ним злочину, 18.08.2019 р., у денний час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_10 та місцевими жителями м. Вознесенськ - ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , яким запропонував вчинити незаконне заволодіння вищевказаними транспортними засобами, на що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 надали свою згоду.
ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ОСОБА_11 змовились, що для незаконного заволодіння транспортними засобами їм необхідно здійснити незаконний тиск на користувача транспортних засобів ОСОБА_8 , який на їх вимогу передасть їм ключи від транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сам автомобіль з напівпричепом, після чого, вони ними незаконно заволодіють.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 18.08.2019 р. перебуваючи у м. Вознесенську Миколаївської області, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , які тривалий час знайомі з ОСОБА_8 , попри що, привезти ОСОБА_8 , незалежно від волі останнього, за адресою: м. Вознесенськ, вул. Тимірязєва, 173, за місцем розташування ТОВ «ВІТТАР», де він буде чекати разом із ОСОБА_10 , тобто фактично, незаконно позбавити ОСОБА_8 волі.
Близько 16 год. 00 хв., 18.08.2019р. ОСОБА_11 , та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , виконуючи вказівку ОСОБА_7 , з`ясували місцезнаходження ОСОБА_8 , а саме біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , куди в подальшому направились на автомобілі «Toyota Hilux», реєстраційний номер. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 .
Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_6 , користуючись довірою ОСОБА_8 , з яким знайомий тривалий час, запросив останнього сісти до автомобілю «Toyota Hilux», на що ОСОБА_8 погодився. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 без будь-яких пояснень своїх дійсних намірів, під приводом того, що з ОСОБА_8 хтось хоче поспілкуватись, повезли ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де на нього очікували ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .
ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_3 , через короткий проміжок часу, який рахується хвилинами, звертаючи увагу на підозрілу поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , напрямок руху автомобіля, зрозумів куди його везуть, після чого, висловив своє небажання їхати разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_11 за вказаною адресою, та виявив бажання залишити автомобіль. Попросив зупинити його і випустити, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , діючи відповідно до вказівок ОСОБА_7 та за попередньою змовою з останнім та ОСОБА_10 , проігнорували, відмовились зупинити автомобіль та відпустити ОСОБА_8 , продовживши рух автомобіля на швидкості, що позбавляло можливості ОСОБА_8 безпечно залишити автомобіль за власної волі.
Прибувши за адресою: м. Вознесенськ, вул. Тимірязєва, 173, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , контролюючи пересування та рухи ОСОБА_8 , не даючи йому змогу вільно піти, завели останнього до одного з приміщень, де перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .
Перебуваючи у приміщенні, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , спрямований на незаконне заволодіння транспортними засобами автомобілем «DAF FT XF H4EN3» з напівпричепом «BENALU C32CMS01» почали вимагати від ОСОБА_8 інформацію про місце знаходження транспортних засобів, передачу їм офіційних документів - свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та ключів від автомобіля «DAF FT XF H4EN3», супроводжуючи свої незаконні вимоги погрозами застосування фізичного насильства відносно нього, які ОСОБА_8 сприймав як реальні.
Отримавши від ОСОБА_8 відмову у надані інформації про місце знаходження транспортних засобів та передачу офіційних документів - свідоцтв про реєстрацію і ключів від автомобілю, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації спільного злочинного смислу, почали погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою над ним та членами його сім`ї, рідних та близьких, шляхом застосування фізичного насильства.
Після цього, отримавши від ОСОБА_8 чергову відмову підкорятися їх незаконним вимогам та виконувати їх, з метою спонукання останнього до вчинення необхідних їм дій, а саме надання інформації про місце знаходження транспортних засобів та передачу свідоцтв про реєстрацію і ключів від автомобілю, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на взяття у заручники родича ОСОБА_8 , а саме молодшого брата ОСОБА_12 , розраховуючи, що під погрозою застосування фізичних насильницьких дій до останнього, ОСОБА_8 виконає його вимоги.
Після цього, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , аналогічним чином привезти ОСОБА_12 до нього за тією ж адресою.
Близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , використовуючи автомобіль «Toyota Hilux», з`ясували місцезнаходження ОСОБА_12 , а саме по вул. Михайлівська в м. Вознесенськ, де зустріли останнього та користуючись знайомством із останнім, зловживаючи довірою, запросили ОСОБА_12 сісти в автомобіль.
Після цього, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 поводячи себе грубо та агресивно одразу повідомили про те, що у його брата ОСОБА_8 серйозні проблеми та дали зрозуміти, що він не повинен сперечатися та має їхати з ними. Після чого, проти волі відвезли ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , та завели в одне з приміщень, де на них очікував ОСОБА_7 , під контролем та психологічним тиском, якого, поєднаним з погрозами застосування фізичного насильства весь цей час перебував ОСОБА_8 .
Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 продемонструвавши ОСОБА_8 , що його молодший брат знаходиться у них у заручниках, та серйозність своїх намірів, почали по черзі погрожувати ОСОБА_8 застосуванням насильства до ОСОБА_12 , небезпечного для життя та здоров`я останнього, вимагаючи від ОСОБА_8 вчинення бажаних ними дій, а саме розповісти про місцезнаходження транспортних засобів, передати офіційні документи - свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та ключі від автомобіля «DAF FT XF H4EN3», при цьому ОСОБА_10 утримував у руках ніж, демонстрував його ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , погрожуючи його застосуванням відносно останніх, а саме відрізати обом пальці рук у разі не виконання його та ОСОБА_7 вимог. Під час вказаних злочинних дій ОСОБА_10 наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 в свою чергу, наніс ОСОБА_8 удар палкою в область спини, чим спричинив останньому побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_8 розуміючи та суб`єктивно сприймаючи загрозу своєму життю та здоров`ю, а також загрозу життю та здоров`ю своєму молодшому брату ОСОБА_12 , як реальну, та те, що його брата звільнять лише після виконання ним незаконних вимог вищевказаних осіб, розповів, що ключі від автомобіля перебувають за місцем його мешкання, автомобіль перебуває на стоянці біля Вознесенського відділу поліції за адресою: м. Вознесенськ, вул. Київська, 24, а свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів перебуває у власниці транспортних засобів - ОСОБА_9 , погодившись при цьому вигнати автомобіль з причепом зі стоянки.
У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 контролюючи пересування ОСОБА_8 на автомобілі «Toyota Hilux» направились за місцем мешкання останнього, де він забрав ключі від автомобіля «DAF FT XF H4EN3» з напівпричепом «BENALU C32CMS01», при цьому спроб покинути вказане місце, або звернутись за допомогою не намагався, оскільки його брат ОСОБА_12 весь цей час залишався у заручниках під наглядом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , та розумів, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, що спонукало його до виконання незаконних вимог ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 контролюючи пересування ОСОБА_8 на автомобілі «Toyota Hilux» направились за місцем знаходження, автомобіля «DAF FT XF H4EN3» з напівпричепом «BENALU C32CMS01».
На стоянці ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «DAF FT XF H4EN3» з напівпричепом «BENALU C32CMS01». ОСОБА_10 , контролюючи всі його дії, сів поряд на пасажирське місце, та наказав їхати на виїзд з міста Вознесенськ, що ОСОБА_8 виконав.
Весь цей час, ОСОБА_11 керуючи автомобілем Toyota Hilux, супроводжував автомобіль «DAF FT XF H4EN3» з напівпричепом «BENALU C32CMS01».
Приблизно через 20 хвилин, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи біля нафтобази по Київському шосе, на виїзді з м. Вознесенськ, ОСОБА_10 наказав ОСОБА_8 зупинитись біля припаркованого на узбіччі автомобіля, що останній виконав.
З припаркованого автомобіля, біля якого зупинився ОСОБА_8 , вийшов ОСОБА_7 , підійшов до автомобілю «DAF FT XF H4EN3» та наказав ОСОБА_8 залишити вказаний автомобіль з напівпричепом «BENALU C32CMS01», залишивши ключ в замку запалювання, а двигун запущеним та пересісти до автомобіля «Toyota Hilux», що останній виконав.
Після цього, ОСОБА_11 на автомобілі «Toyota Hilux» відвіз ОСОБА_8 до м. Вознесенськ та висадив його там.
Тим часом, ОСОБА_12 також звільнили.
Таким чином, за викладених обставин, у вказаний спосіб, ОСОБА_10 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме спеціалізованим вантажним автомобілем «DAF FT XF H4EN3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 925 510 та спеціалізованим напівпричепом «BENALU C32CMS01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 642 538, протиправно вилучивши їх у ОСОБА_8 всупереч його волі.
До теперішнього часу місцезнаходження автомобіля «DAF FT XF H4EN3» д.н. НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепу «BENALU C32CMS01» д.н. НОМЕР_2 не встановлено, чим завдано власнику ОСОБА_9 великої матеріальної шкоди у загальній сумі 1 568 048 грн.
Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіяння потерпілому фізичних страждань; за ч. 1 ст. 147 КК України, а саме у триманні особи, як заручника з метою спонукання родичів затриманого, до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, а також за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненне за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яке завдало великої матеріальної шкоди.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, обґрунтовуючи свої доводи тим, що підозра є необґрунтованої та відсутні ризики, на які посилається прокурор, захисник просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: витягом з ЄРДР №0001374 від 25.08.2019 р.; заявою потерпілої ОСОБА_9 про незаконне заволодіння транспортними засобами; протоколами допитів у якості потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких остання надала покази відносно обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконного заволодіння транспортними засобами; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , який надав покази, щодо обставин при яких його незаконно позбавили волі ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та привезли до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які в подальшому спричинили йому побої, вимагали свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів, та фактично незаконно заволоділи транспортними засобами; протоколами допиту свідка ОСОБА_12 , який надав покази, щодо обставин при яких його незаконно позбавили волі ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та привезли до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , та утримували його в заручниках до моменту, коли його брат ОСОБА_8 не виконав усіх вимог, щодо передачі транспортних засобів. заявою ОСОБА_8 , щодо спричинення йому побоїв ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 під час якого останній показав та розповів на місцевості про обставини зазначені у допитах, вказав маршрут його руху, та в деталях описав про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 під час якого останній показав та розповів на місцевості про обставини зазначені у допитах, вказав маршрут його руху, та в деталях описав про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_7 , через посередників пропонує йому повернути транспортні засоби за грошову суму 10000 доларів США, крім того погрожує вбивством та розправою у разі невиконання його вимог; протоколом негласної слідчої дії аудіо-відео контроль особи, під час якого встановлена причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0001374 відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 147 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати, або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших учасників кримінального провадження;вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна або без такої, ОСОБА_6 - мешкає по сусідству з потерпілим, та з метою уникнення встановленої законом відповідальності може незаконно впливати на потерпілоно ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , на даний час ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, на даний час притягується до кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя приходить до висновку, що зазначеним ризикам не можуть запобігти інші більш м`які запобіжні заходи, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який вчинено за попередньою змовою групою осіб, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, на даний час притягується до кримінальної відповідальності; - особиста порука, оскільки, у слідчого судді відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - застава, оскільки, він під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави підозрюваним у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України; - домашній арешт, оскільки, ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак даних, що вказане домоволодіння належить йому на праві власності, суду не були представленні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 147 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого групи слідчих СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 25.12.2019р. до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, яка не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1