печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року слідчий суддя печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві, провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна,

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «РОСЬФАРМ» звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №000142, внесеному до ЄРДР 18 серпня 2017р., що виразилась у неповернення товариству з обмеженою відповідальністю «РОСЬФАРМ» майна, тимчасово вилученого під час обшуку 27 вересня 2017р. в офісному приміщенні ТОВ «РОСЬФАРМ»; зобов`язати старшого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142, внесеного до ЄРДР від 18 серпня 2017р., усунути допущенні порушення вимог ст. 171 КПК України шляхом повернення товариству з обмеженою відповідальністю «РОСЬФАРМ» тимчасово вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 18 серпня 2017р., за ч.1 т. 258-5 КК України, слідчим слідчого відділу Головного управління СБУ у м. Києві та Київської області, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було проведено обшук приміщення, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна,68, де здійснює свою господарську операцію ТОВ «РОСЬФАРМ», у ході проведення якого, було виявлено та вилучено майно товариства. Посилаючись на те, що майно вилучене під час обшуку не було арештовано ухвалою слідчого судді, тому відсутні підстави для подальшого утримання його органом досудового розслідування. Оскільки майно товариства, яке було вилучене під час обшуку до цього часу не повернуто, тому виникла необхідність у зверненні до суду з вказаною скаргою.

У судовому засіданні представник ТОВ «РОСЬФАРМ» вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 проти доводів скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді, а тому вилучене під обшуку майно не є тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим підстав для його повернення на даний час не має.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що у провадженні слідчого відділу СБУ у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження №0000142 від 18 серпня 2017р., за ч.1 ст. 258-5 КК України.

27 вересня 2017р. слідчим ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017р., було проведено обшук приміщень, що розташовані за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна,68, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «РОСЬФАРМ».

У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено майно ТОВ «РОСЬФАРМ», а саме: оргтехніка, мобільні телефони, печатки, оптичні диски.

21 жовтня 2017р. директор ТОВ «РОСЬФАРМ» звернувся до слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області із письмовою вимогою повернути вилучене майно, посилаючись на те, що майно, яке було вилучене під час обшуку є тимчасово вилученим майном, а питання про накладення арешту на це майно слідчим вирішено не було.

05 грудня 2017р. на адресу ТОВ «РОСЬФАРМ» надійшов лист від слідчого відділу СБУ у м. Києві та Київській області, яким повідомлялось про відмову у задоволенні заяви про повернення майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається зі змісту ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку від 29 серпня 2017 року, нею надано дозвіл на відшукання та вилучення речей і документів, які можуть бути доказами під час досудового розслідування, а саме: документів, печаток, штампів, установчих документів, отптичних чи паперових носіїв інформації, та інш.

Отже, у вищезазначеній ухвалі слідчого судді про обшук надано дозвіл на відшукання предметів, які можуть бути доказами під час досудового розслідування, перелік відповідних предметів було чітко визначено ухвалою суду і саме таке майно було вилучено слідчим під час проведення обшуку, а тому такі речі та предмети не вважаються тимчасово вилученим майном, у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, та в подальшому не потребують вирішення питання про накладення арешту на майно.

За вказаних вище обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 167, 236,303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1