Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________27.09.2019
Справа № 490/8286/17
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представників потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом протоколу обшуку від 30.06.2017 року, -
Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував.
Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання ОСОБА_6 .
Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , клопотання захисника ОСОБА_6 підтримали.
Представник потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпіоий ОСОБА_8 просили у задоволенні клопотання відмовити.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.
На підставі ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів, оцінюючи їх у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимим є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобути завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оцінку доводам захисника з приводу недопустимості зазначеного протоколу від 30.06.2017 року, як доказу у справі, судом буде надано у сукупності з іншими письмовими доказами, після завершення їх дослідження, у відповідності до вимог до ст.89 КПК України, оцінюючи їх у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. у зв`язку із чим на теперішній час клопотання захисника задоволенню не підлянає, як передчасне.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.84, 89, 94, 369-372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання протоколу обшуку від 30.06.2017 року у кв. АДРЕСА_1 очевидно недопустимим доказом - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3