Провадження № 1-в/643/378/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Поліщук Т. В.,
за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкова подання заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління у Харківській області Трофімової Тетяни Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімова Т.М. звернулась до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Московському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження № 48878712 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 643/11044/14-к, виданого 14.09.2015 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 44597,00 грн. 29.09.2015 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48878712, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження. В ході примусового виконання рішення 26.10.2015 державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення; винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виходами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не вдалось перевірити майновий стан боржника у зв`язку з відсутністю мешканців квартири, про що складені відповідні акти. Згідно відповіді ПФУ на запит про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації стосовно боржника не знайдено. Згідно відповіді ПФУ на запит про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію стосовно боржника не знайдено. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит про номери рахунків, відкритих боржником, боржник не перебуває на обліку в органах ДПС. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника відсутні відомості про зареєстровані права на нерухоме майно. За даними МВС України за боржником не зареєстровані транспортні засоби. Державним виконавцем на адресу боржника направлявся виклик на прийом до державного виконавця, однак боржник на прийом не з`явився. Постановою державного виконавця від 21.12.2015 звернуто стягнення на заробітну плату боржника, отримувану ним у ФОП ОСОБА_3 , копію якої направлено на виконання за відповідним місцем роботи боржника. 30.09.2018 боржника звільнено з роботи за угодою сторін. За період з 01.01.2016 по 30.09.2018 з боржника стягнуто 15779,59 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Уклавши зі своїм роботодавцем угоду про звільнення, боржник вчинив дію, яка унеможливлює подальше виконання рішення суду, оскільки крім заробітної плати, боржник іншого майна, за рахунок якого можна виконати рішення, не має. Про що боржнику було відомо. При цьому боржник не повідомляв державного виконавця про неможливість продовження роботи з незалежних від нього об`єктивних обставин. На теперішній час боржник не отримує дохід у вигляді заробітної плати, іншого майна, на яке можна звернути стягнення, не має, що свідчить у своїй сукупності про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Суд, вивчивши подане подання, встановив наступне.
В провадженні Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 48878712 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 643/11044/14-к, виданого 14.09.2015 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 44597,00 грн.
29.09.2015 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48878712, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

В ході примусового виконання рішення 26.10.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Постановою державного виконавця від 21.12.2015 звернуто стягнення на заробітну плату боржника, отримувану ним у ФОП ОСОБА_3 , копію якої направлено на виконання за відповідним місцем роботи боржника. 30.09.2018 боржника звільнено з роботи за угодою сторін. За період з 01.01.2016 по 30.09.2018 з боржника стягнуто 15779,59 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Згідно відповіді ПФУ на запит про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації стосовно боржника не знайдено. Згідно відповіді ПФУ на запит про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію стосовно боржника не знайдено. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит про номери рахунків, відкритих боржником, боржник не перебуває на обліку в органах ДПС. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника відсутні відомості про зареєстровані права на нерухоме майно. За даними МВС України за боржником не зареєстровані транспортні засоби. Державним виконавцем на адресу боржника направлявся виклик на прийом до державного виконавця, однак боржник на прийом не з`явився.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом виконавця; письмове повідомлення виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 18.02.2019 про виклик державним виконавцем боржника на прийом.

Згідно наданої копії заяви ОСОБА_1 від 28.02.2019, останній повідомляє державного виконавця, що на теперішній час він не працює, рухомого та нерухомого майна у праві власності не має, від виконання рішення суду не відмовляється.

Звільнення боржника з місця роботи та відсутність у нього на праві власності рухомого та нерухомого майна не є підставою для застосування такого виключного заходу як обмеження виїзду боржника за межі України.

В матеріалах подання відсутні достатні докази використання виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо в повній мірі не виконує належні до виконання зобов`язання, чи у нього є на це об`єктивні причини, а тому подання є передчасним, в зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 539 КПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні подання заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління у Харківській області Трофімової Тетяни Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Поліщук