УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

представника ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменина, громадянина України, уродженця м. Ленінакан Вірменської ССР, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк,-

встановив:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням в якому просить замінити йому покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк та зарахувати відбутий строк до покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Мотивуючи своє клопотання засуджений ОСОБА_6 вказує, що його подальше тримання під вартою є порушенням ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зазначив, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петухов проти України № 2», довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання, та перспектив можливого звільнення суперечить ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також вказує, що Кримінальний кодекс України визначає такий вид покарання як довічне позбавлення волі, однак його застосування суперечить нормам акту вищої юридичної сили рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Петухов проти України № 2». Вважає, що його покарання має бути пом`якшене через невідповідність новій нормі чинного законодавства, а саме рішенню Європейського суду з прав людини, на підставі ч. 3 ст. 74 КК України та просить застосувати норми ч. 3 ст. 82 КК України та призначити покарання у вигляді та на строк передбачений ч. 1, 2 ст. 63 КК України.

У судовому засіданні засуджений та захисник клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор та представник ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, оскільки законодавством України не передбачено можливість заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Херсонської області від 28.04.2011 за п.п. ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2013 вирок Апеляційного суду Херсонської області від 28.04.2011 залишено без змін.

У відповідності до ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.

Водночас, ст.82 КК України передбачено заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок застосування зазначеної норми права роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», якою встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, для застосування положень статті 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даної норми кримінального закону вимагає наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про її застосування.

За таких обставин можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.82 КК України не передбачена.

Посилання засудженого, як на підставу для задоволення його заяви, на прийняте 12.05.2019 року ЄСПЛ рішення у справі «Петухов проти України», в якому констатовано порушення статті 3 Конвенції, яке пов`язане з тим, що в державі Україні довічно ув`язнені не мають реальної перспективи звільнення, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Велика Палата Верховного Суду в п.36 своєї постанови від 15.05.2019 року у справі №757/12726/18-ц звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України». У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (194).

Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на теперішній час існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Також, суд не знаходить підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ч.3 ст.74 КК України, на норми якої він також посилається у своєму клопотанні, в зв`язку із тим, що призначена вироком суду засудженому міра покарання жодним законом не змінена, що позбавляє суд можливості вирішити таке питання.

За таких обставин, суд вважає, що заявлена засудженим ОСОБА_6 вимога про заміну йому покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 372, 537,539 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1