У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000273, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нововасилівка Єланецького району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 14.06.2018 р., і, остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.03.2019 р. по 20.05.2019 р.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на користь держави за проведення судових експертиз в розмірі 5 720 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок необґрунтованим та невмотивованим, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.
Обвинувачений ОСОБА_5 , з урахуванням визнання ним вини, його щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, того, що він із малозабезпеченої родини, не має постійної роботи та вчиняв злочини з метою отримання коштів на їжу, просить пом`якшити покарання та застосувати положення ст. 69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинив ряд крадіжок із домоволодіння, яке належить ОСОБА_8 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за наступних обставин.
На початку серпня 2018 року у вечірній час, ОСОБА_5 проходячи повз вказане домоволодіння, обійшов будинок зі сторони присадибної ділянки та пересвідчившись, що за ним ніхто не споглядає, через паркан проник на його територію після чого проник до будинку через напівзруйновану стіну веранди та, перебуваючи в одній із кімнат, вирвав чавунну плиту з колісниками з груби пічного опалення та, разом з нею, покинув приміщення будинку через напівзруйновану веранду. Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 сховав чавунну плиту з колісниками у кущах неподалік вказаного будинку та попрямував до свого місця проживання.
Приблизно о 02.00 год., наступного дня, ОСОБА_5 повернувся до території домоволодіння, належного ОСОБА_8 , та, продовжуючи свою злочинну діяльність, проник на його територію, дійшовши до вхідних дверей приміщення літньої кухні, зірвав металеву скобу, на якій тримався навісний замок та поник до неї, звідки вирвав із груби пічного опалення чавунну плиту та, разом із нею, покинув приміщення літньої кухні. Після цього, ОСОБА_5 забрав з території домоволодіння ОСОБА_8 раніше сховану чавунну плиту на дві конфорки з колісниками, яка була викрадена ним раніше з приміщення будинку та чавунну плиту на дві конфорки з колісниками, яка була викрадена з приміщення нежилої літньої кухні та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 в розмірі 1 366,66 грн.
В середині серпня 2018 року приблизно о 22.00 год., ОСОБА_5 , через паркан проник на територію вищевказаного домоволодіння, після чого проник до будинку через напівзруйновану стіну веранди, де в одній із кімнат, зірвав з кріплення сталеву батарею, яка складалася з двох сталевих труб, яку в подальшому виніс за територію домоволодіння ОСОБА_8 , тим самим розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 в розмірі 292,30 грн.
Приблизно 20.08.2018 р. приблизно о 16.00 год., ОСОБА_5 , через паркан проник на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, проник до будинку через напівзруйновану стіну веранди, де в одній із кімнат зірвав з кріплення сталеву батарею, яка складалася з трьох сталевих труб, яку в подальшому виніс за територію подвір`я ОСОБА_9 , тим самим розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 в розмірі 438,45 грн.
На початку вересня 2018 року, приблизно о 12.00 год., ОСОБА_5 проник через кватирку до будинку АДРЕСА_1 , звідки, шляхом демонтажу, викрав належні ОСОБА_10 три головки від супутникової антени, яка знаходилась у веранді, на підлозі, та які, в подальшому, виніс за територію домоволодіння, тим самим розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_11 в розмірі 231, 30 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, скоїв злочин в період іспитового строку, на який був звільнений судом від призначеного йому покарання з випробуванням. Визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 його щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, захисника, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України не оспорюється, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
В пункті 3 зазначеної Постанови вказано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до положень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив злочин під час іспитового строку, посередньо характеризується за місцем мешкання. Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд, виходячи із наведених даних про особу обвинуваченого, кількості епізодів злочинної діяльності та їх наслідків, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, зокрема, врахував і ті обставини, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений.
Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та особі обвинуваченого, не вбачається.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним, обґрунтованим і підстав для його зміни або скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді
_____________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3