Справа 753/6628/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2854/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матяшівка, Обухівського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.09.2003 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ст.ст.69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 22.03.2005 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Апеляційного суду Київської області від 18.05.2005 року вказаний вирок змінено, та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі; 10.05.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.07.2011 року вказаний вирок скасовано, матеріали кримінальної справи направлено на додаткове розслідування, в подальшому засуджений вироком Обухівського районного суду Київської області від 13.09.2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; 10.03.2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 27.04.2018 року з Бучанської виправної колонії Київської області по відбуттю строку покарання, 21.06.2019 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, із врахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 06.04.2007 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитвого строку 1 рік; 13.07.2012 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 26.02.2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 12.12.2013 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 16 183 гривень 33 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 , 13.12.2018 року, близько 09 години 00 хвилин, за попередньою змовою направленою на таємне викрадення чужого майна, діючи відповідно до попередньо розподілених ролей з ОСОБА_9 , переконавшись, що у подвір`ї приватного будинку нікого немає та їхні дії не будуть викриті, таємно, умисно шляхом вільного доступу через фіртку, проник на територію присадибної ділянки приватного будинку АДРЕСА_5 , в свою чергу ОСОБА_9 , перебував поблизу фіртки вказаного будинку, де спостерігав за тим, щоб їх дії не були поміченні сторонніми особами та потерпілими. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , перебуваючи у подвір`ї вищезазначеного приватного будинку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом розбиття скла та пошкодження вікна проник до приватного будинку звідки викрав: - телевізор марки «Samsung», моделі «UE-32F6400», вартістю 4233 гривень 33 копійки; - ноутбук «HP» моделі «ProBook 4530s», вартістю 8194 гривні; фотоапарат марки «Sony» моделі «Cyber-Shot DSC-W350 Black», вартістю 683 гривні; - срібний ланцюжок вагою 2 грами, (ринкова вартість якого встановити не видається за можливе); - срібний хрестик вагою 1 грам, (ринкова вартість якого встановити не видається за можливе). Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_9 , 13.12.2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванім час, утримуючи при собі вищевказане майно, попрямували до ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і Компанія» до якого ОСОБА_8 , здав телевізор марки «Samsung» , отримавши за вказане майно грошові кошти в сумі 3675 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд. Також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпорядились на власний розсуд і іншим майном, викраденим у потеррпілої. Своїми умисними діями ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , завдали потерпілій ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 13 110 грн. 33 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Зазначає, що судом не взято до ваги те, що всі свідки в порушення вимог ст. 94 КПК України мають родинні зв`язки з потерпілою, надали в суді завідомо неправдиві покази та являються учасниками в іншому кримінальному провадженні. Також зазначає, що вину у вчиненому визнає повністю, окрім участі ОСОБА_9 в його діях та моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Крім того зазначає, що дії ОСОБА_9 були неправильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки останній не знав про наміри ОСОБА_8 вчинити крадіжку. Крім того зазначає, що експертом завищено оцінку викраденого ОСОБА_8 ноутбука, що викликає сумніви щодо його компетентності. Вважає, що судом при призначенні йому покарання не враховано його характеристику за місцем реєстрації.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд, змінити або ухвалити нове рішення. Крім того, ставить питання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на іншу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним та ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що всі свідки в порушення вимог ст. 94 КПК України мають родинні зв`язки з потерпілою. Крім того зазначає, що потерпілою помилково зазначено викраденою річчю каблучку, оскільки вона викрадена не була. Вважає, що судом першої інстанції винесено рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинувачених та захисника, які підтримали подані обвинуваченими апеляційні скарги, думки прокурора, потерпілої та її представників, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Посилання обвинувачених в апеляційних скаргах на незаконність вироку суду, на думку колегії суддів є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в інше приміщення.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що зранку 13.12.2018 року вона разом з чоловіком збиралися відвозити дітей у садочок та перед від`їздом побачила двох підозрілих людей які оглядали їхнє подвір`я, однак невдовзі вони пішли в іншу сторону. Коли вона повернулася додому з`ясувалось, що у ванній кімнаті розбите вікно та у них вчинено крадіжку. Через деякий час, а саме 30.12.2018 року вона повертаючись із магазину додому зустріла чоловіка, який йшов їй назустріч та побачивши її різко почав рухатися в іншу сторону, вказана особа була візуально дуже схожий на одного з тих хто в день вчинення крадіжки був біля її будинку, та вона відразу зателефоновула своєму чоловіку. Коли її чоловік приїхав на місце то з`ясував, що цю особу звати ОСОБА_9 який зізнався, що він зі своїм знайомим викрали з їхнього будинку речі, та в подальшому показав місце проживання ОСОБА_8 . В подальшому вони зібрали обох обвинувачених разом записали їхні покази на відео та викликали поліцію. Також потерпіла зазначила, що із будинку окрім речей зазначених у обвинувальному акті було викрадено ключі від будинку та 23.12.2018 року ОСОБА_8 знову приходив до їхнього будинку, однак побачивши її через вікно втік.

- показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.12.2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 13.12.2018 року в період часу з 08 год. 10 хв. по 09 год. за адресою: м. Київ, вул. Любарська, 3, невідомі проникли в її будинок, шляхом розбиття вікна у ванній кімнаті та викрали телевізор "Samsung" та ноутбук "HР".
- протоколом огляду місця події від 13.11.2018 року з фототаблицями, згідно якого під час огляду приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , у ванній кімнаті вказаного будинку знаходиться отвір від вікна, а саме вікно на момент огляду знаходиться поруч з отвором зі сторони вулиці, обстановка в будинку не порушена, в різних кімнатах виявлено сліди папілярних узорів.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою до нього від 30.01.2019 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 на запитання слідчого чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, заявила, що впізнає особу, яка зображена на фото №4, як чоловіка який 13.12.2018 року був біля її будинку перед вчиненням крадіжки. Згідно довідки до протоколу на фото № 4 зображений ОСОБА_9
- відповіддю на запит з ПТ "Ломбард Партнер" Вівенко і Компанія" з додатком від 13.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 та ОСОБА_17 звертались за послугами до ломбарду. Зокрема, ОСОБА_8 13.12.2018 року у відділенні ломбарду, яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 3-Г, за договором фінансового кредиту отримав кредит у розмірі 3 675 гривень під заставу телевізора Samsung UE32F6400AKXU. ОСОБА_9 - 30.12.2018 року у відділенні ломбарду, що розташоване по вул. Григоренка, 24-В у м. Києві, за договором фінансового кредиту отримав кредит у розмірі 1 115 гривень під заставу каблучки із золота 585 проби загальною вагою 1,97 гр.
- висновком експерта від 16.03.2019 року, згідно якого дійсна (ринкова) вартість поданого на дослідження ноутбуку модель HP Pro Book 4530LW843EA, придбаного у 2012 році, на момент вчинення злочину, тобто на 13.12.2018 року становить 8 194 гривні.
- висновком експерта № 13-1/310 від 26.02.2019 року, згідно якого ринкова вартість телевізора марки "Samsung" моделі "UE-32F6400" станом на 13.12.2018 року могла становити 4 233 гривні 33 копійки. Встановити ринкову вартість ноутбука "HP" моделі "ProBook 4530s" станом на 13.12.2018 року не видається можливим. Ринкова вартість фотоапарата марки "Sony" моделі "Cyber-Shot DSC-W350 Black" станом на 13.12. 2018 року становила 683 гривні. Встановити ринкову вартість срібного ланцюжка вагою 2 грами, станом на 13.12. 2018 року не видається можливим. Встановити ринкову вартість срібного хрестика вагою 1 грам станом на 13.12. 2018 року не видається можливим.
- протоколом слідчого експеременту від 26.03.2019 року, згідно якого 23.03.2019 року обвинувачений ОСОБА_9 в присутності понятих відтворив події, які мали місце 13.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_5 , повідомив про свою роль у вчиненні злочину, а саме те, що він спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб дії ОСОБА_8 який у той час проник у будинок були непомічені, та після того як ОСОБА_8 вийшов з будинку із викраденими речами вони заклали їх до ломбарду за що отримали грошові кошти.
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.
Посилання обвинувачених в апеляційних скаргах на те, що всі свідки в порушення вимог ст. 94 КПК України мають родинні зв`язки з потерпілою, є необґрунтованими, оскільки ч. 2 ст. 65 КПК України, встановлено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути допитані як свідки та згідно якого, свідки які мають родинні зв`язки з потерпілою не входять до даного переліку осіб.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що експертом завищено оцінку викраденого ним ноутбука, є необґрунтованими, оскільки експертом зазначена дійсна (ринкова) вартість поданого на дослідження ноутбуку модель HP Pro Book 4530LW843EA, придбаного у 2012 році, тобто на момент вчинення злочину, станом на 13.12.2018 року, яка становить 8 194 гривні.
Крім того, посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що дії ОСОБА_9 були неправильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки останній не знав про наміри ОСОБА_8 вчинити крадіжку, є необґрунтованими та спростовуються зазначеними вище доказами.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілою помилково зазначено викраденою річчю каблучку, оскільки вона викрадена не була, є необґрунтованими, оскільки викрадена каблучка згідно обвинувального акту і вироку суду не включена до переліку речей, які були викрадені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у потерпілої.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове слідство та судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства та без порушення прав обвинувачених, а також із врахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішень «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, де зазначено, що при оцінці доказів, як правило, застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Таким чином, колегія суддів вважає доводи обвинувачених необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх достатніми та допустимими та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
При призначенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції враховано положення ст. 65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про осіб обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за злочини проти власності, та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинили новий умисний корисливий злочин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, посередньо характеризуються за місцем проживання, не працюють, не мають постійного заробітку.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку колегії суддів, відповідає особам обвинуваченим та ступеню тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, та яке є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги кримінального процесуального законодавства, обставини справи, та визначено розмір моральної шкоди, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення, а також істотних порушень, які є безумовною підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя