Справа №485/1536/19
Провадження № 1-в/485/107/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноуральськ Свердловської області Російська Федерація, громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
У вересні 2019 року до суду надійшла заява захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наявності пільги.
У судовому засіданні захисник та засуджений клопотання підтримали.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що засуджений характеризується посередньо, на даний час свого виправлення не довів.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_5 з 22.07.2019 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.01.2019 року, у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України, до вище вказаного вироку засудженому приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.02.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано у строк покарання термін попереднього ув"язнення з 05.10.2017 по 26.04.2018, включно, із розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двух третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.
Відбутий строк покарання засудженим, станом на 22 жовтня 2019 року, складає 02 роки 07 місяців 08 днів, що є більше двух третин строку покарання.
За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 22 липня 2019 року зарекомендував себе з посереднього боку. На виробництві установи не працевлаштований. Стягнень та заохочень не має. Намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи, вимог пожежної безпеки. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт із благоустрою установи не залучається. Участі у програмах диференційованого впливу не приймає, проявляє байдужість. Начальник відділення в ході судового розгляду характеризував засудженого таким, що свого виправлення не довів.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він неодноразово судимий, відбував строк покарання у виді позбавлення волі, за попередніми місцями відбуття покарання в ДУ "Казанківська виправна колонія (№93)" Миколаївської області, ДУ "Херсонська виправна колонія (№61) Херсонської області засуджений характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про можливість застосування засудженому зміни умов тримання та 18.03.2019 року було відмовлено, 26.03.2019 року про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням відмовлено, також 11.04.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках як такому, що не готовий до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на характер вчиненого засудженим злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.
Показання свідків ОСОБА_8 , яка є співмешканкою засудженого, про те, що зможе матеріально забезпечувати ОСОБА_5 у разі відсутності роботи та ОСОБА_9 , який працював з засудженим у якості психолога з 2008 року з метою його адаптації до суспільства, про те, що останній під час роботи з ним до 2009 року був позитивно налаштованим, що викладено ним письмово у експертному висновку, не спростовують висновків установ виконання покарань про поведінку засудженого під час відбування покарання. Крім того, будучи звільненим Кам"янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області судом від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком від 19 лютого 2014 року, засуджений покладені на нього судом обов"язки умисно не виконував, у тому числі й у період працевлаштування експедитором у ТОВ "АГРОСАМІ", яке не змогло контролювати його протиправну поведінку, а тому підстави для передачі на поруки вказаному товариству засудженого відсутні.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.376, 537,539 КПК України суд
постановив:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаїського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя