Справа № 202/8136/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0002403, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 31 жовтня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокуратурою Дніпропетровської області.

04 грудня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 04 грудня 2019 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, з корисливих мотивів, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману правом на майно а саме правом на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві користування ОСОБА_5 .

З метою оптимальної реалізації злочинного плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах і місці, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно з невстановленими особами, домовилися вчинити протиправне відкрите захоплення, переміщення та подальше утримання потерпілого ОСОБА_5 в заздалегідь обумовленому місці, з метою примушування останнього на вчинення цивільно-правових правочинів, направлених на передачу нерухомого майна на користь третіх осіб, тим самим вступили у попередню змову на вчинення вказаного злочину.

Для оптимального реалізації плану вчинення злочину, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, 29.10.2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, невстановлені у ході досудового розслідування особи, примусили потерпілого сісти до невстановленого автомобіля, тим самим позбавили останнього самостійно за своєю волею обрити місцезнаходження, і таким чином відкрито викрали останнього та почали перевозити його до заздалегідь підшуканого місця квартири АДРЕСА_2 .

29.10.2019 року, приблизно в 16.50 годин, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, невстановлені під час досудового розслідування особи, на невстановленому автомобілі білого кольору, прибули до раніше обумовленого місця, де ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, почали утримувати потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , до 16:04 години 31.10.2019 року, позбавляючи потерпілого можливості вільно покинути приміщення квартири та вільно обирати місце свого перебування.

Крім того, 30.10.2019 року невстановлені особи на невстановленому автомобілі вивезли гр. ОСОБА_5 до центральної частини міста Дніпра, у невстановлену нотаріальну контору, де під примусом заставили підписати заяву про відкликання довіреності на ім`я його племінника гр. ОСОБА_8 щодо здійснення дій по приватизації об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , та підписати довіреність на невстановлену особу, а також написати декілька розписок про отримання грошових коштів за подальший продаж вищевказаного майна.

У зв`язку з тим, що протиправні дії невстановлених осіб були направлені на заволодіння об`єктом нерухомого майна, і останнє є об`єктом кримінально протиправних дій, відповідно до ст. 98 КПК України постановою слідчого у кримінальному провадженні від 31.10.2019 року об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначили, що з метою збереження речового доказу та запобігання ризикам можливого відчуження чи розпорядження майном, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді арешту майна.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий у судове засідання не з`явилась, натомість до матеріалів клопотання додала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляду клопотання без її участі.

Крім того, слідчий просила здійснювати розгляд клопотання без власника майна.

В силу вимог ст.172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність власника майна, оскільки його неявка не є перешкодою у такому розгляді.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 27.11.2019 року об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002403 від 31 жовтня 2019 року.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та заборони вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1