Справа № 309/1544/19
Провадження № 1-кп/309/396/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хуст кримінальне провадження №0000088 внесене до ЄРДР від 22.01.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, уродженця с. Золотарьово Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 згідно трудового договору від 31.08.2018 перебував на посаді торгового агента у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , що займається оптовою та роздрібною торгівлею спиртних напоїв та продуктів харчування. Згідно умов трудового договору і договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.09.2018 року ОСОБА_4 ніс індивідуальну матеріальну відповідальність за отримані матеріальні цінності. 30 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 отримав у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в с. Річка Міжгірського району Закарпатської області та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 , чотири кеги (металеві бочки) з-під пива ємністю 50 літрів кожен, які являються тарою та підлягали здачі на тарний склад ФОП « ОСОБА_6 », про отримання яких зробив запис у реєстраційній картці клієнта по руху «кег» ФОП « ОСОБА_7 », де проставив свій підпис. Згідно акту, складеного за підсумками ревізії від 04.01.2019 року кеги на склад не здав, привласнивши їх.

Вартість одного кегу, ємністю 50 літрів, згідно договору купівлі-продажу №5 від 01.03.2018, укладеного між ПАТ «Оболонь» та ФОП « ОСОБА_6 », еквівалентна 112 Євро, що станом на 30.10.2018 становить 3594,08 гривні, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 14 376 грн. 32 коп.

Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи відповідно до умов трудового договору від 31.08.2018 на посаді торгового агента, згідно якого був зобов`язаний здавати в касу роботодавця всі грошові кошти, отримані від продажу товарів у день отримання готівки від покупців, будучи 31.10.2018 року звільненим з роботи за власним бажанням, 01 листопада 2018 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення шляхом обману та зловживання довірою, знаходячись у кафе-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ФОП « ОСОБА_8 », не повідомивши про його звільнення і фактично виконуючи функції торгового агента, отримав він бармена магазину ОСОБА_9 , яка знала його як торгового агента ФОП « ОСОБА_6 », грошові кошти в сумі 1000 грн. в рахунок частини оплати вартості товару, поставленого ФОП « ОСОБА_6 » за накладною №1-48589 від 25.10.2018, якими заволодів, спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на вказану суму.

За вказані кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 передбачена відповідальність за ч.1 ст. 191, ч.2 ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.2 ст.190 КК України визнав. У відповідності до ст. 63 Конституції України обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від дачі показань в судовому засіданні.

Суд в порядку ст.349 КПК України обмежився дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судовому засіданні висловив думку про те, що потерпілий ОСОБА_6 не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ним відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду. Міру покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду.

За таких обставин встановлено достатньо підстав обґрунтованого обвинувачення про те, що ОСОБА_4 згідно трудового договору від 31.08.2018 перебував на посаді торгового агента у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , що займається оптовою та роздрібною торгівлею спиртних напоїв та продуктів харчування. Згідно умов трудового договору і договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.09.2018 року ОСОБА_4 ніс індивідуальну матеріальну відповідальність за отримані матеріальні цінності. 30 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 отримав у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в с. Річка Міжгірського району Закарпатської області та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 , чотири кеги (металеві бочки) з-під пива ємністю 50 літрів кожен, які являються тарою та підлягали здачі на тарний склад ФОП « ОСОБА_6 », про отримання яких зробив запис у реєстраційній картці клієнта по руху «кег» ФОП « ОСОБА_7 », де проставив свій підпис. Згідно акту, складеного за підсумками ревізії від 04.01.2019 року кеги на склад не здав, привласнивши їх.

Вартість одного кегу, ємністю 50 літрів, згідно договору купівлі-продажу №5 від 01.03.2018, укладеного між ПАТ «Оболонь» та ФОП « ОСОБА_6 », еквівалентна 112 Євро, що станом на 30.10.2018 становить 3594,08 гривні, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 14 376 грн. 32 коп.

Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи відповідно до умов трудового договору від 31.08.2018 на посаді торгового агента, згідно якого був зобов`язаний здавати в касу роботодавця всі грошові кошти, отримані від продажу товарів у день отримання готівки від покупців, будучи 31.10.2018 року звільненим з роботи за власним бажанням, 01 листопада 2018 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення шляхом обману та зловживання довірою, знаходячись у кафе-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ФОП « ОСОБА_8 », не повідомивши про його звільнення і фактично виконуючи функції торгового агента, отримав він бармена магазину ОСОБА_9 , яка знала його як торгового агента ФОП « ОСОБА_6 », грошові кошти в сумі 1000 грн. в рахунок частини оплати вартості товару, поставленого ФОП « ОСОБА_6 » за накладною №1-48589 від 25.10.2018, якими заволодів, спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на вказану суму - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 190 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками привласнення чужого майна, яке було ввірене особі та за ч.2 ст. 190 КК України шахрайство, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочини, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів злочини середньої тяжкості, особу винного характеризується посередньо по місцю проживання (т.1 а.с. 69), має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, його ставлення до наслідків злочину - щире розкаяння, сприяння розкриттю злочинів, відшкодування шкоди потерпілому.

Суд враховує, обставини, які пом`якшують покарання: визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знайшов.

Суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Витрати під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення на проведення експертиз відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень з позбавлення права обіймати посаду торгового агента строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням меш суворо покарання остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень з позбавлення права обіймати посаду торгового агента строком на 2 роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирається.

Речові докази: реєстраційну карту клієнта ФФОП ОСОБА_7 , трудовий договір від 31.08.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , договір про повну індивідуальну відповідальність від 03.09.2018 року, який укладено із працівником ОСОБА_4 , накладну №1/1-48589 від 25.10.2018 року надану свідком ОСОБА_9 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000088 внесеного до ЄРДР від 22.01.2019 року.

На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Закарпатським апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1