ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619/1205/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2630/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 09 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 06 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 06 2019 року, в якому ухвалою Дергачівського районного суду м. Харкова від 26 06 2019 року виправлено описку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рижавка Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за професією радіотелефоніста лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира батареї 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 10.01.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково згідно ухвали Вінницького міського суду від 27.05.2014 на 1 рік 19 днів,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.413 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.413 КК України у виді 3років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 15 років позбавлення волі.

Визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 25 10 2016 по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визначено, що запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

18 09 2016 року близько 20 год. 30 хв., знаходячись між вогнищем та палаткою 2 вогневого взвод в наметовому містечку батальйонної тактичної групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташовувалася поблизу АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на виконання злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді настання смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, здійснив один удар власним складним ножем в область спини ОСОБА_11 , після чого, шляхом застосування закріпленої за ним вогнепальної автоматичної зброї 5,45 мм автомата АКС-74 НОМЕР_2 із приєднаним до нього магазином, спорядженим 5,45 мм набоями, ОСОБА_7 , з відстані не більше двох метрів здійснив декілька пострілів у ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді непроникаючого колото-різаного поранення спини та множинних вогнепальних проникаючих поранень тулубу, від яких останній помер на місці події, а тому своїми.

Крім того, 18 09 2016 року близько 20 год. 30 хв., старший солдат ОСОБА_7 , перебуваючи разом із спів службовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_12 між вогнищем та палаткою, в якій розташовувалося 2 вогневий взвод в наметовому містечку батальйонної тактичної групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яке розташовувалося поблизу АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді настання смерті ОСОБА_12 та бажаючи їх настання, діючи умисно, шляхом застосування закріпленої за ним вогнепальної автоматичної зброї 5,45 мм автомата АКС-74 НОМЕР_2 із приєднаним до нього магазином,спорядженим 5,45 мм набоями, ОСОБА_7 з відстані не більше двох метрів,здійснив не менше одного пострілу у ОСОБА_12 , який намагався припинити протиправні дії ОСОБА_7 , направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим закінчивши усі заплановані ним дії, які вважав повністю достатніми та необхідними для умисного вбивства солдата ОСОБА_12 . Проте, у результаті своєчасно наданої останньому кваліфікованої медичної допомоги, завдане ОСОБА_7 вогнепальне поранення не призвело до загибелі ОСОБА_12 , тобто з причин незалежних від його волі ОСОБА_7 не довів свій злочинний намір до кінця, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді кульового поранення правого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 01 02 2017 року № 7754-ая/16 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення потерпілому ОСОБА_12 .

В подальшому, розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним вищеописані особливо тяжкі злочини, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, старший солдат ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінальних правопорушень і місце несення військової служби, а саме наметове містечко батальйонної тактичної групи військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , при цьому викинувши 5,45 мм автомат АКС-74 НОМЕР_2 із приєднаним до нього магазином, спорядженим 5,45 мм набоями та складний ніж поблизу місця вчинення кримінальних правопорушень. В подальшому ОСОБА_7 відбігши близько 800 мерів від місця вчинення кримінальних правопорушень втратив ввірені йому для службового користування тридцять набоїв калібру 5,45 мм споряджені в магазин до автомату, внаслідок порушення правил їх зберігання. 18 вересня 2016 року близько 22 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_7 був виявлений працівниками правоохоронних органів та після чого був госпіталізований до військової частини НОМЕР_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у вбивстві ОСОБА_11 , тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, судом кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у закінченому замаху на вбивство ОСОБА_12 , тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, судом кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у втраті ввірених для службового користування бойових припасів - тридцяти набоїв калібру 5,45 мм, внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненими в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, судом кваліфіковані за ч.2 ст.413 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок, призначивши більш м`яке покарання, яке відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що судом першої інстанції не було досліджено всі обставини кримінального провадження, речові докази, не з`ясовано, чому слідчі експерименти проводилися без його участі. Крім того, вказав, що судом не були взяті до уваги обставини, які пом`якшують покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Жодних клопотань або заяв, які б перешкоджали подальшому розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційні доводи обвинуваченого щодо не дослідження судом першої інстанції всіх обставин кримінального провадження та речових доказів є безпідставними, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд безпосередньо дослідив їх у судовому засіданні за участю сторін та надав їм належну оцінку у вироку.

Так, суд першої інстанції, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_12 ; вивченням представлених стороною обвинувачення показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також інших письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, серед яких: дані протоколу огляду місця події від 19 09 2016 року з доданими фото-таблицями (том 1 а.с.14-24); дані додаткового протоколу огляду місця події від 20 09 2016 року з доданими фото-таблицями (том 1 а.с. 33-36); протокол проведення слідчого експерименту від 19 09 2016 року з доданим DVD-R диском (том 1 а.с. 121-123); протокол проведення слідчого експерименту від 19 09 2016 року з доданим DVD-R диском (том 1 а.с. 124-126); протокол проведення слідчого експерименту від 22 12 2016 року з доданими фото-таблицями (том 1 а.с. 127-135);протокол огляду від 11 10 2016 року з доданими фото (том 1 а.с. 170-175); витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) на ОСОБА_7 від 01 09 2015 року за №190, від 01 09 2015 року за №190, від 23 07 2016 року за №156 (том справи 1 а.с. 200-202); витяги із наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 (по стройовій частині) на ОСОБА_12 від 28 07 2016 року за №160, від 28 07 2016 року за №160 (том 1 а.с. 207-208); витяги із наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 (по стройовій частині) на ОСОБА_11 від 01 03 2016 року за №46, від 01 09 2015 року за №190 (том 1 а.с. 212-213); копія відомості закріплення зброї за особовим складом управління 1 РеаБатр від 06 08 2016 року за Яровим (том 1 а.с. 221-222); висновок експерта №309/16Дт від 10 01 2017 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 (том 2 а.с. 13-22); висновок експерта №352-МК/№309-Дт/16 від 07 10 2016 року (том 2 а.с. 23-24); висновок експерта №356-МК/№309-Дт/16 від 10 10 2016 року (том 2 а.с. 25-26); висновок молекулярно-генетичної експертизи №499 від 06 01 2017 року (том 2 а.с. 47-68); висновок медико-криміналістичної експертизи №478-МК/16 від 06 02 2017 року (том 2 а.с. 98-102); висновок медико-криміналістичної експертизи №477-МК/16 від 26 01 2017 року (том 2 а.с. 120-132); постанова від 08 02 2017 року про визнання речовими доказами футболки темно-зеленого кольору ОСОБА_11 (том 2 а.с.133-134); висновок судово-психіатричного експерта №933 від 19 12 2016 року (том 2 а.с.138-140); висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_12 №7754-ая/16 від 01 02 2017 року (том 2 а.с. 152-153); висновок судової експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № НОМЕР_5 від 15 02 2017 року автомату АКС-74У № НОМЕР_6 5,45мм (том 2 а.с. 165-166); висновок експертизи зброї №1172/1173 від 17 02 2017 року автомату АКС-74У № НОМЕР_6 5,45мм (том 2 а.с. 173-186); висновок експертизи зброї №1174/1175 від 17 02 2017 року патронів у кількості 30 штук та магазину (том 2 а.с.192-195); дані протоколу проведення слідчого експерименту від 20 02 2017 року та доданий до протоколу флеш-носій Transcend 8GB micro SDHC №9161ВА 07SM1 та №В386762376 (том 4 а.с.32); протокол огляду речей від 21 02 2017 року та додані до протоколу фото-таблиці проведення огляду додатку до протоколу проведення слідчого експерименту від 20 02 2017 року за участю свідка ОСОБА_15 , а саме: флеш-носій Transcend 8GB micro SDHC №9161ВА 07SM1 та №В386762376 (том 4 а.с. 34-44); протокол проведення слідчого експерименту від 21 02 2017 року та додані до протоколу фото-таблиці (том 4 а.с. 45-50); протокол проведення слідчого експерименту від 03 03 2017 року та додані до протоколу флеш-носії Transcend 8GB micro SDHC №9161ВА 07SM1 та №В386762381 (том 4 а.с. 54-60); протокол огляду речей від 04 03 2017 року та додані до протоколу фото-таблиці проведення огляду додатку до протоколу проведення слідчого експерименту від 03 03 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , а саме: «флеш-носія Transcend 8GB micro SDHC 8GB №9161ВА 07SМ1 та №В386762381» (том 4 а.с. 61-73); висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №68-КЕ/2017 від 12 04 2017 року (том 4 а.с. 92-119); висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №136-КЕ/2017 від 12 04 2017 (том 4 а.с. 124-133); висновок експерта №381-И/17 від 06 03 2017 року судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_12 (том 4 а.с. 145-147); висновок експерта №387-И/17 від 18 03 2017 року (том 4 а.с.151-156); постанова про визнання речовими доказами від 30 03 2017 року (том 4 а.с. 157-158); висновок експерта №385-И/17 від 15 03 2017 року судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 (том 4 а.с. 161-163); висновок експерта №391-И/17 від 31 03 2017 року (том 4 а.с. 167-170); висновок експерта №390-И/17 від 31 03 2017 року (том 4 а.с. 174-177); постанова про визнання речовими доказами від 10 04 2017 року (том 4 а.с. 178-179); висновок експерта №386-И/17 від 17 03 2017 року (том 4 а.с. 183-186); постанова про визнання речовими доказами від 30 03 2017 року (том 4 а.с. 187-188); висновок №389-И/17 від 31 03 2017 року (том 4 а.с. 192-195); висновок №388-И/17 від 31 03 2017 року (том 4 а.с. 199-202); висновок №606-И/17 від 10 04 2017 року (том 4 а.с. 208-214); постанова про визнання речовими доказами від 11 04 2017 року (том 4 а.с. 215-216); протокол огляду від 29 03 2017 року (том 4 а.с. 217-219); висновок експерта №608-И/17 від 10 04 2017 (том 4 а.с. 223-227); висновок експерта №607-И/17 від 10 04 2017 року (том 4 а.с. 231-237); постанова про визнання речовими доказами від 12 04 2017 року (том 4 а.с. 238-239); висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи №363 від 31 03 2017 року у відношенні ОСОБА_7 (том 5 а.с. 25-35); акт службового розслідування від 26 09 2016 (том 5 а.с. 55-59); довідка про факт самовільного залишення частини зі зброєю військовослужбовцем ОСОБА_7 (том 5 а.с. 62); копія книги видачі зброї і боєприпасів в/ч польова пошта НОМЕР_1 (том 5 а.с. 127-129); протокол проведення слідчого експерименту від 06 04 2017 року за участю статистів, понятих, свідка ОСОБА_18 , з доданими фототаблицями, (том 5 а.с. 188-191); постанови про визнання речовими доказами від 19 12 2016 року, 18 01 2017 року, 01 03 2017 року, 06 04 2017 року (том 6 а.с. 4-11) встановив вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.413 КК України.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого про нез`ясування судом першої інстанції причин проведення слідчих експериментів без його участі, колегія суддів зазначає, що правилами ст.240 КПК України, яка встановлює мету та порядок проведення слідчого експерименту, не передбачено обов`язкового залучення підозрюваного та його під час здійснення вказаної процесуальної дії.

Безпосередня участь обвинуваченого була б необхідна у тому випадку, якщо б метою експериментальної перевірки було встановлення певних професійних можливостей особи, або встановлення можливості сприйняття якого-небудь явища, факту, перевірки наявних даних і припущень про можливість у певних умовах чути або спостерігати що-небудь, установлення можливості виконати ті або інші дії і часу необхідного на їх виконання тощо.

В даному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи та обставин, які перевірялися органами досудового розслідування, необхідності у безпосередній участі обвинуваченого під час проведення слідчих експериментів не було, тому підстави для з`ясування даних обставин у суду першої інстанції були відсутні.

При проведенні слідчих експериментів по даній справі, які були проведені із відеофіксацією, дотримані вимоги кримінально процесуального закону в повному обсязі, а також були дотримані права учасників, від яких жодних зауважень щодо порядку проведення слідчих експериментів не надходило.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також неврахування обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування при призначенні покарання обставин, які пом`якшує покарання, колегія суддів не може визнати обґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який навів детальний аналіз вказаних доводів, зокрема, опитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав частково свою вину лише формально, інтерпретувавши по своєму обставини самої події правопорушення, його причин і мотивів, що було розцінено судом як спроба обвинуваченого пом`якшити свою участь.

Колегією суддів така позиція також оцінюється критично з підстав нелогічності та очевидної неправильності його суджень.

При цьому, обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, суд визнав вчинення злочинів особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, з оскаржуваного вироку вбачається, що покарання, призначені обвинуваченому за кожен із вчинених злочинів окремо, визначені судом з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно службової характеристики зарекомендував себе з негативної сторони, являється учасником АТО, нагороджений медаллю «За оборону Щастя»; ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; відсутності обставин, які пом`якшують покарання та наявності обтяжуючої обставини, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця (за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України).

Такий підхід суду узгоджується з нормами ст. 65 КК України в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується із обраною судом першої інстанції мірою покарання, оскільки при винесенні вироку ОСОБА_7 дотримано вищевказані вимоги процесуального закону та призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Загалом, у апеляційній скарзі обвинувачений лише висловлює свою незгоду із призначеним покаранням та деякими процесуальними моментами під час досудового розслідування, однак не наводить своїх аргументів та не надає доказів, які б свідчили на його користь.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Суд врахував усі обставини на які посилається апелянт та визначив покарання, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 06 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4