БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/61/19
Справа № 356/579/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року Березанський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченого ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

Представника органу пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000158 від 16.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000158 від 16.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вказуючи на відсутність підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти призначення кримінального провадження до судового розгляду заперечив, вказавши при цьому, що всупереч вимогам законодавства ні захиснику, ні обвинуваченому не було відкрито матеріали даного кримінального провадження. Вказане є істотним порушенням кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист, відтак, просив повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000158 від 16.07.2018 року прокурору.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив задовольнити подане клопотання про повернення обвинувального акту.

Представник органу пробації в підготовчому судовому засіданні покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання про повернення обвинувального акту, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, за змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду (п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України).

Вимоги до обвинувального акта встановлені ст. 291 КПК України, яка містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а також обов`язкових додатків до нього.

Так, згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

За змістом ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Разом з тим, вказані вимоги кримінального процесуального закону стороною обвинувачення дотримані не були.

Так, за визначенням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Як встановлено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, відповідно до пунктів «а» та «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а також мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» (заява N 26864/03, п. 51) зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1

статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до

відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. "Фоті та інші проти Італії" (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та "Озтурк проти Німеччини" (Ozturk v. Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

Як визначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.07.2000 року по справі «Маттоціа проти Італії», обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь"детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння

останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є

необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст.6 Конвенції.

У рішенні від 09.10.2008 року по справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «положення п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Так, право підозрюваного, обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, а також ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, передбачене п.п. 1, 14 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Частиною 1 статті 290 КПК України встановлено імперативну вимогу, відповідно до якої визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

В свою чергу, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання (ч. 2 ст. 290 КПК України).

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ (ч. 10 ст. 290 КПК України).

При цьому, як встановлено вимогами ч. 9 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Таким чином, з аналізу вказаної норми процесуального закону вбачається, що надання доступу підозрюваному та його захиснику до матеріалів досудового розслідування законодавець визначив як обов`язкове, і ігнорування виконання цих вимог є істотним порушенням кримінального процесуального закону та є суттєвою перешкодою призначення справи до судового розгляду.

В той же час, реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до даного обвинувального акту, не містить відомостей про повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а також відкриття вказаних матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, як того вимагає ст. 290 КПК України.

При цьому, прокурором не надано жодних підтверджень виконання органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України, а саме будь-яких доказів на спростування доводів сторони захисту про не ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Окрім того, вказаний реєстр в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КПК України не містить інформації про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Очевидні помилки при складанні обвинувального акту порушують гарантовані процесуальні права обвинуваченого, в тому числі право на захист, а також на справедливий судовий розгляд, що не узгоджуються з приписами кримінального процесуального законодавства та практикою Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, зазначені вище упущення у обвинувальному акті є порушенням ст. 291 КПК України, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 109, 290-291, 293, 314, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000158 від 16.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1