УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001684 від 10.07.2018, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , згідно якого просить накласти арешт на транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17».

Відповідно до змісту клопотання, ГСУ СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001684 від 10.07.2018, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 1102 КК України, а також зафактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому, як зазначає слідчий, останній в ході вчинення кримінальних правопорушень використовував транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17», і які на даний час визнані речовими доказами.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчим порушено питання про накладення арешту на транспортні засоби, як на знаряддя вчинення кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, приходжу до такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання, ГСУ СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001684 від 10.07.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 1102 КК України, а також зафактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.
17 липня 2019 року старшим слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_3 винесено постанову щодо визнання речовими доказами у кримінальному провадженні №0001684 від 10.07.2018 транспортних засобів, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В той же час, в матеріалах клопотання відсутні належні дані, а також і не доведено слідчим в судовому засіданні, що транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17»,виступали знаряддями злочинів, які інкримінуються ОСОБА_5 , і за фактом вчинення яких проводиться досудове розслідування.

Що ж стосується постанови старшого слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 щодо визнання речовим доказом у кримінальному провадженні №0001684 від 10.07.2018 транспортних засобів, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17», то слід зазначити, що в цій постанові слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що зазначене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу. Дана постанова містить лише виклад фактичних обставин справи та вказівку на ст. 98 КПК України, критеріям якої («знаряддя вчинення кримінальних правопорушень …»), на думку слідчого, відповідають транспортні засоби, які є предметом клопотання.
За таких обставин, керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ «СПМК-17» відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1