Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
328/264/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти життя та здоров'я особи; Умисне тяжке тілесне ушкодження.
Надіслано судом: 26.06.2019. Зареєстровано: 27.06.2019. Забезпечено надання загального доступу: 01.07.2019.
Дата набрання законної сили: 19.06.2019
Номер судового провадження: 11-кп/807/1089/19
Дата документу 19.06.2019 Справа № 328/264/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/264/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1089/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія:ч.2ст.121КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кохане Токмацького району Запорізької області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 20 березня 2019 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за наступних обставин.

24 вересня 2018 року протягом дня ОСОБА_7 разом зі своєю бабусею ОСОБА_9 та батьком ОСОБА_10 знаходились в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. Після закінчення спиртного ОСОБА_7 став просити у ОСОБА_9 гроші, які він бажав витратити на алкогольні напої, але остання йому відмовила, внаслідок чого у них виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

В той же день, у період часу з 15 години по 16 годину ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні прихожої кімнати будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні зазначеного будинку, реалізуючи його, з метою отримання коштів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість суспільно-небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_9 не менше 4-7 окремих ударів в область обличчя, не менше 2-3 окремих ударів кулаком руки в волосисту частину голови, та один окремий удар в область тильної поверхні лівої долоні, після чого штовхнув в груди ОСОБА_9 від чого остання втратила рівновагу та впала спиною назад, під час падіння з прискоренням вдарившись потиличною ділянкою голови об стіну в прихожій кімнаті дому та втратила свідомість.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців на верхньому та нижньому віці обох очей, на нижній губі справа та зліва, синець у зовнішнього краю правого ока та садна у ділянці лоба зліва та справа, садна на межі росту волосся, крововилив у м`які тканини лобної, тім`яних та потиличних ділянках голови, крововилив між м`якими тканинами голови та кістками черепу у потиличній та правій скроневій ділянках, вогнище забою головного мозку у вигляді крововиливу на базальній поверхні лівої півкулі мозку (у місці «протиудару») з субарахноідальними крововиливами у цій ділянці, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ліг спати, а ОСОБА_9 у непритомному стані залишилась лежати на підлозі в прихожій кімнаті дві доби, а саме з 24 вересня 2018 року до 19 год. 30 хв. 26 вересня 2018 року, після чого бригада швидкої допомоги госпіталізувала ОСОБА_9 до Комунальної установи «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради.

В період часу з 26 вересня 2018 року по 27 вересня 2018 року ОСОБА_9 знаходилась в непритомному стані на лікуванні в реанімаційному відділенні Комунальної установи «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради, де з огляду на характер, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 55 хв. померла.

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, яка ускладнилась його набряком, що і стало безпосередньою причиною смерті. Про це свідчать виявлені синці та садна на обличчі, крововиливи у м`які тканини голови (у лобній, тім`яній та потиличній ділянці), крововилив між м`якими тканинами голови та кістками черепу (у потиличній та скроневій), субарахноідальні крововиливи, вогнище забою головного мозку, венозно-капілярне повнокров`я, згладжені борозни та сплощені звивини мозку, речовина його повнокровна, підвищено волога, помірне кровонаповнення міокарду, нирки, повнокров`я легені.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді синців та саден на обличчі, крововиливу у м`які тканини голови, крововиливу між м`якими тканинами голови та кістками черепу, вогнища забою головного мозку з субарахноїдальними крововиливами, що ускладнилась розвитком набряку головного мозку, у живих осіб зазвичай кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя на час утворення, а у даному випадку, як таке, що викликало смерть потерпілої; рана на верхній, кінцівці - легке тілесне ушкодження, з короткотривалим розладом здоров`я, як таке, що для свого загоєння у живих осіб зазвичай потребує більше ніж 6 діб.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції незаконно засудив його за ч. 2 ст. 121 КК України, а не за ч. 1 ст. 119 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що дуже жалкує з приводу того, що сталося, розкаюється, він не хотів цього робити, просив призначити йому більш м`яке покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив пом`якшити покарання.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що обвинувачений не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 121 КК України та вважає правильною кваліфікацію за ст. 119 КК України, але висновками експертиз встановлено, що він наніс потерпілій не менше 4-7 ударів в обличчя та удари у волосисту частину голови, а в причинному зв`язку зі смертю перебувають тілесні ушкодження, які утворились саме від ударів. Вважала, що суд першої інстанції призначив йому обґрунтоване покарання, з урахуванням його особи та в майже мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та у відповідності до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідка та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 24 вересня 2018 року він у стані алкогольного сп`яніння перебував за місцем мешкання, бажав продовжити вживати спиртні напої, у зв`язку з чим йому були потрібні кошти, які він став просити у ОСОБА_9 . Однак у зв`язку з відмовою останньої дати кошти для купівлі алкоголю він наніс їй удари кулаком руки в область обличчя, не менше 2-3 ударів кулаком руки в область голови, після чого штовхнув ОСОБА_9 в груди, від чого остання втратила рівновагу та впала спиною назад та вдарилася головою об стіну. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння він ліг спати, а ОСОБА_9 залишилася лежати на підлозі в приміщенні прихожої кімнати впродовж 2 днів, в цей час він до неї підходив та говорив, щоб вона піднімалася, на що остання казала, щоб він її не чіпав. 26 вересня 2018 року до них приїхав фермер ОСОБА_11 та викликав швидку допомогу, після чого ОСОБА_9 забрали до лікарні, де вона і померла.

Таким чином, в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі обвинувачений не заперечував факт того, що він побив потерпілу ОСОБА_9 та наніс їй удари кулаками в область голови і обличчя, проте обвинувачений наполягав на тому, що умислу наносити їй тяжкі тілесні ушкодження він не мав.

В апеляційній сказі доводи обвинуваченого зводяться до того, що він вчинив вбивство ОСОБА_9 через необережність.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме в нанесенні ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так,потерпіла ОСОБА_12 ,яка єдочкою ОСОБА_9 ,в судіпершої інстанціїпоказала,що обвинувачений з самого дитинства був неблагополучною дитиною, і коли 16 років назад померла його мати, він почав постійно вимагати гроші у ОСОБА_9 , піднімав на неї руку, виносив з дому все, що можна було продати на металобрухт, але незважаючи на таку його поведінку бабуся його любила, жаліла та допомагала.

Свідок ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого, в суді першої інстанції показав, що він проживав разом з сином та ОСОБА_9 приблизно один місяць до дня вчинення злочину. В денний час 24 вересня 2018 року він знаходився на подвір`ї, коли почув крики, одразу пішов до будинку, де в прихожій кімнаті побачив, як ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_9 , від чого вона впала на підлогу та вдарилася головою. Він вимагав ОСОБА_7 припинити такі дії, на що останній вдарив його рукою в обличчя та ціпком кілька разі по нозі та по ребрам, після чого, він впав та пролежав два дні під столом в одній кімнаті з ОСОБА_9 , що відбувалося далі він не пам`ятає.

Підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_10 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а свідок також приведений до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку потерпілої та свідка.

Показання вищезазначених потерпілої та свідка в суді першої інстанції є логічними та послідовними, вони повністю узгоджуються між собою та з дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з дослідженого протоколу огляду місця події від 27 вересня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є приміщення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії Токмацької багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування. Під час проведення огляду встановлено, що в санітарній кімнаті на першому поверсі справа від входу на каталці знаходиться труп жінки в горизонтальному положенні на спині, зі слів лікаря труп жінки є ОСОБА_9 , 1936 року народження, на голові якої маються численні гематоми м`яких тканин та рана лівої кисті (а.с. 67-68).

З протоколу огляду трупа від 29 вересня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є труп ОСОБА_9 , під час проведення якого на її тілі були виявлені такі тілесні ушкодження: на верхньому та нижньому віці обох очей, на нижній губі справа та зліва, у зовнішнього краю правого ока наявні синці, синьо фіолетового кольору, невизначеної форми розміром відповідно 5.5х3см, 4х3 см, 5х3.5 см, 4х3.5 см, 1х1.5 см, 3х2.5 см.; у ділянці лоба зліва та справа, на межі росту волосся, виявлено садна невизначеної форми, під червоно-коричневими кірками, які знаходяться на рівні зі шкірою навкруги, розміром 0.5х0.3 см, 0.3х0.3 см, 0.4х0.2 см та 0.5х0.4 см.; на тильній поверхні лівої долоні у місці проекції п`ясних кісток 2-4 пальців наявна рвано-забита рана у вигляді ділянки відшарованої шкіри, V-подібній форми, з променями розміром 5см. та 4 см., краї рани нерівні, осаднені, дном є м`які тканини та сухожилля тильної поверхні кисті (а.с. 69-70).

З протоколу огляду предмета від 6 грудня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є нерегульована тростина для допомоги в пересуванні особам літнього віку, яку для огляду добровільно надав ОСОБА_10 (а.с. 71-72).

З протоколу оглядумісця подіївід 10січня 2019року вбачається,що об`єктомогляду є територія домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду встановлено, що в будинку на стіні біля печі з правої сторони на висоті 1.5 м. виявлено 2 забруднення речовини бурого кольору у вигляді мазків довжиною 2 і 3 см., з яких зроблено змиви на марлевий тампон, поміщено до паперового конверту та вилучено до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с. 75).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12 січня 2019 року та відеозапису до нього вбачається, як обвинувачений ОСОБА_7 продемонстрував, за яких обставин він спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .

Так, під час проведення слідчої дії ОСОБА_7 пояснив, що він був у стані алкогольного сп`яніння та хотів ще вжити спиртних напоїв, для чого попросив у ОСОБА_9 грошей, але вона йому відмовила. Її відмова його розізлила, у зв`язку з чим він наніс їй 4 удари кулаком правої руки в обличчя та 1 удар кулаком по голові зверху, після чого відразу ж штовхнув її в область грудної клітини, він чого вона верхньою частиною голови вдарилась об стіну та впала (а.с. 76-79, 82).

З висновку експерта № 275 від 23 жовтня 2018 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, яка ускладнилась його набряком, що і стало безпосередньою причиною смерті. Про це свідчать виявлені синці та садна на обличчі, крововиливи у м`які тканини голови (у лобній, тім`яній та потиличній ділянці), крововилив між м`якими тканинами голови та кістками черепу (у потиличній та скроневій), субарахноідальні крововиливи, вогнище забою головного мозку, венозно-капілярне повнокров`я, згладжені борозни та сплощені звивини мозку, речовина його повнокровна, підвищено волога, помірне кровонаповнення міокарду, нирки, повнокров`я легені.

Під час дослідження трупу ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження: на голові - синці на верхньому та нижньому віці обох очей, на нижній губі справа та зліва, у зовнішньому краю правого ока, садна у ділянці лоба зліва та справа на межі росту волосся, крововилив у м`які тканини лобної, тім`яних та потиличної ділянках голови, крововилив між м`якими тканинами голови та кістками черепу у потиличній та праві скроневій ділянках, вогнище забою головного мозку у вигляді крововиливу на базальній поверхні лівої півкулі мозку (у місці «протиудару») з субарахноїдальними крововиливами у цій ділянці; рвана-забита рана на тильній поверхні лівої долоні у місці проекції п`ясних кісток 2-4 пальців.

Характер тілесних ушкоджень дозволяє висловитися, що травма голови з синцями на верхньому та нижньому віці обох очей, нижній губі справа та зліва, у зовнішнього краю правового ока, саднами у ділянці лоба зліва та справа, на межі росту волосся, крововилив у м`які тканини лобної, тім`яних та потиличної ділянках голови, крововилив між м`якими тканинами голови та кістками черепу у потиличній та правій скроневій ділянках, вогнище забою головного мозку у вигляді крововиливу на базальній поверхні лівої півкулі мозку (у місці «протиудару») утворилися внаслідок травматичної дії тупих твердих предметів переважаючою травмуючою поверхнею у ділянку обличчя та волосистої частини голови. Рана на верхній кінцівці могла утворитися внаслідок травматичної дії тупого твердого предмету, під кутом до тильної поверхні долоні.

Характер та розташування тілесних ушкоджень на обличчі та волосистій частині голови дозволяє припустити, що у ділянку обличчя мали місце не менше ніш 4-7 ударно-травматичних дії та не менш ніж 2-3 травматичні дії у волосисту частину голови. Рана на верхній кінцівці могла утворитися внаслідок травматичної дії у ділянку кисті.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді синців та саден на обличчі, крововиливу у м`які тканини голови, крововиливу між м`якими тканинами голови та кістками черепу, вогнища забою головного мозку з субарахноїдальними крововиливами, що ускладнилась розвитком набряку головного мозку, у живих осіб зазвичай кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя на час утворення, а у даному випадку, як таке, що викликало смерть потерпілої; рана на верхній кінцівці - легке тілесне ушкодження, з короткотривалим розладом здоров`я, як таке, що для свого загоєння у живих осіб зазвичай потребує більше ніж 6 діб (а.с. 88-91).

З додаткового висновку експерта № 04 від 24 січня 2019 року вбачається, що характер ушкоджень та їх розташування (крововиливів у м`які тканини голови у потиличній ділянці, крововиливу між м`якими тканинами голови та кістками черепу у потиличній та правій скроневій ділянці, вогнище забою на базальній поверхні мозку зліва (у місці «протиудару») не виключає, що вони могли виникнути внаслідок викладених у протоколі проведення слідчого експерименту обставин, а саме від падіння назад після поштовку (з прискоренням), внаслідок якого потерпіла могла контактувати потиличною ділянкою голови з поверхнею стіни, так як поверхня стіни може мати ознаки тупого предмету, з переважаючою травмуючою поверхнею. Розташування синців та саден на обличчі (у відносно відлогих місцях обличчя), рани на тильній поверхні лівої долоні дозволяють висловитися, що можливість їх утворення внаслідок падіння назад із положення стоячи (з прискоренням) є маловірогідною. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися за обставини, на які є посилання у протоколі слідчого експерименту, а саме внаслідок травмуючої дії долоней людини, складених у кулак у ділянку голови, так як вони можуть мати ознаки тупих предметів (а.с. 92-96).

З висновкуексперта №671від 17січня 2019року вбачається,що при судово-цитологічномудослідженні ціпку(впостанові слідчого палицідля допомогипересуванні особамлітного віку)виявлена кровлюдини,статеву належністьякої встановитине вдалосячерез відсутністьв препаратахклітинних елементів,необхідних дляданого видудослідження.При встановленнігрупової належностікрові виявленийантиген,який невиключає їїпоходження яквід потерпілої ОСОБА_9 ,так івід обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с. 106-109).

З висновкуексперта №160від 29січня 2019року вбачається,що в змиві на марлевому тампоні, вилученому зі стіни з місця події встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_9 та (або) обвинуваченого ОСОБА_7 , за наявності у нього тілеснихушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину (а.с. 111-113).

З висновкуексперта №2576від 27грудня 2018року вбачається,що при порівняльному досліджені пучка волосся зі стіни в прихожій кімнаті, вилучених з місця події, з волоссям з голови потерпілої ОСОБА_9 проявили ознаки схожості за багатьма морфологічними ознаками, що дозволило висловитися, що волосся з місця події можуть походити з голови трупа ОСОБА_9 (а.с. 115-117).

З висновку судово-психіатричного експерта № 596 від 24 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 виявляв та виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, епісиндром в анамнезі. У період інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, отже він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує алкогольного лікування (а.с. 97-102).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності і в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 саме умисні тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до її смерті, і підстави для визнання дій обвинуваченого такими, що полягали у вбивстві ОСОБА_9 через необережність, у суду першої інстанції були відсутні.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

З приводу доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що його дії були помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, а не за ч. 1 ст. 119 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Умисне тяжке тілесне ушкодження характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, наступає за умови, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким і стало причиною його смерті.

Особливістю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно, при цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Якщо ж таке усвідомлення відсутнє, вчинене слід кваліфікувати як вбивство з необережності.

Розмежування цих складів злочинів за ч. 2 ст. 121 КК Українита ст. 119 КК України здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Специфіка вбивства з необережності полягає у його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судові практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав чи свідомо не припускав настання таких наслідків, дії винного залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину можуть кваліфікуватися як вбивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому, злочин кваліфікується за ч. 2 ст. 121 КК України у випадку, коли до заподіяння тяжкого тілесного ушкодження особа ставиться умисно, а до настання наслідків у виді смерті потерпілого - необережно. Якщо ж навіть заподіяння такого ушкодження умислом особи не охоплюється, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність.

Як убачається з досліджених у суді першої інстанції експертиз щодо встановлення механізму та локалізації завдання ударів, потерпілій ОСОБА_9 у ділянку обличчя було завдано не менше ніж 4-7 ударно-травматичних дії та у волосисту частину голови не менш ніж 2-3 травматичні дії, від яких вона отримала тілесні ушкодження у виді синців на верхньому та нижньому віці обох очей, на нижній губі справа та зліва, у зовнішньому краю правого ока, саден у ділянці лоба зліва та справа на межі росту волосся, крововиливу у м`які тканини лобної, тім`яних та потиличної ділянках голови, крововиливу між м`якими тканинами голови та кістками черепу у потиличній та праві скроневій ділянках, вогнища забою головного мозку у вигляді крововиливу на базальній поверхні лівої півкулі мозку (у місці «протиудару») з субарахноїдальними крововиливами у цій ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та в даному випадку викликали смерть потерпілої.

Враховуючи характер,послідовність,рішучість ідинамічність дій,вчинених обвинуваченим, спосібнанесення тілеснихушкоджень, великуінтенсивність ісилу ударів, кількість ілокалізацію тілеснихушкоджень, якіпотерпілій завданіу життєвоважливий орган, а також поведінку обвинуваченого, який протягом двох днів не намагався надати допомогу потерпілій, яка пролежала весь цей час на підлозі,- усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_7 мав умисел на заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, але необережно ставився до настання наслідків у вигляді її смерті.

Достовірно розуміючи,що ОСОБА_9 є особоюпохилого віку,а вінмає суттєвуфізичну перевагунад нею, ОСОБА_7 умисно тацілеспрямовано нанісїй неменше 4-7ударів вобласть обличчята неменше 2-3ударів у волосисту частину голови, а потім ще і штовхнув потерпілу. Безпосередніми наслідками ударів та поштовху стали тілесні ушкодження, які вже самі по собі були тяжкими, а також падіння і подальше травмування ОСОБА_9 , що в комплексі спричинило її смерть.

На підставі наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, суд першої інстанції правильно встановив, що характер дій ОСОБА_7 свідчив про спрямованість його умислу на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, і жодних обставин, що дають підстави для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів з приводу призначеного покарання, яке на думку обвинуваченого та його захисника є занадто суворим, то колегія суддів з ними не погоджується з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину за обставини, що пом`якшують покарання, визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку, з якою він перебуває в сімейних відносинах за обставини, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, з 9 січня 2018 року перебуває на обліку у нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», з 29 вересня 2018 року перебуває на обліку у психіатра з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Стан відміни алкоголю».

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений суспільно корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, дітей на утриманні не має, а також характер та спрямованість дій при нанесенні тілесних ушкоджень, які полягали у жорстокому побитті своєї бабусі похилого віку, яка за своїм віком та фізичним станом не мала змоги чинити опір.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України до вказаного покарання відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання в майже мінімальних межах санкції, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...