Справа №585/163/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/689/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 в яких :

- обвинувачена просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року, скасувати, а провадження у справі закрити.

- захисник просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 змінити та перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 396 КК України призначивши ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини вказаної статті.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено тримання під вартою і строк відбуття покарання визначено рахувати з 07.10.2015 року, час перебування під вартою до вступу вироку в законну силу визначено обраховувати з розрахунку, що один такий день відповідає 2 дням позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4738,19 грн. витрат на проведення судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 30095, 42 грн. витрат за проведення молекулярно-генетичних експертиз.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- обвинувачена ОСОБА_8 вказує на те, що в основу вироку суд поклав протокол слідчого експерименту, однак наголошує, що дана процесуальна дія проводилась з грубим порушенням норм КПК України, а саме після 22.00 год. тоді як жодної невідкладності у його проведенні саме в нічний час доби не було та з порушенням прав та свобод людини.

Всі надані нею в ході досудового розслідування покази, щодо визнання своєї вини у вбивстві ОСОБА_9 , вона надавала виключно під психологічним тиском працівників поліції. Стверджує про те, що перед допитом її із сестрою було доставлено до відділу поліції, потім її провели окремо до іншого кабінету, там повідомили про те, що поліцією в її колишній квартирі знайдено сліди крові та встановлено автомобіль, пропонували зізнатись у вбивстві ОСОБА_9 , лякали розправою з її дочкою ОСОБА_10 (пред`явленням їй обвинувачення за ст.ст. 309, 307 КК України), говорили про те, що у разі її зізнання вони не будуть чіпати її сестру та матір, не будуть їх допитувати. Потім до кабінету завели її сестру ОСОБА_11 , яка в сльозах попросила її зробити те, що поліція від неї просить. Не витримавши психологічного тиску, вона ОСОБА_8 погодилась написати зізнання у вбивстві ОСОБА_9 , якого насправді вона не вчиняла. Вона неодноразово говорила поліції про те, що нікого не вбивала та , що вбивцею може бути ОСОБА_12 , надавала слідчому телефон з смс - повідомленням від 09.08.2015 року від ОСОБА_13 з наступним змістом «.. ОСОБА_14 , передай ОСОБА_15 , якщо ще раз приїде до моєї матері, то пошкодує..» Вказане повідомлення носило характер погроз. В ході огляду квартири ОСОБА_16 було виявлено футболку зі слідами крові, яка, відповідно до експертиз належала саме покійному ОСОБА_9 . ОСОБА_16 поліцією було допитано, він визнав свою вину у вбивстві, однак потім відмовився від цього, а подальше слідство в цьому напрямку завершилось.

Стверджувала, що з нею слідчим попередньо відпрацьовувався слідчий експеримент (що казати на камеру та як показувати механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому). Загалом її 06.10.2015 року допитували в поліції з 02.00 год. до близько 07.20 год. потім принесли журнал відвідувань Роменського відділу поліції та наказали в ньому поставити свої підписи, на що вона, під примусом, розписалася про те, що входила та виходила з будівлі вказаного відділу та що до працівників поліції претензій не має. Додому її відпустили лише близько 00.00 год. 07.10.2015 року а під її будинком всю ніч була поліція. Всю ніч поліція не давала їй спати та чинила психологічний тиск як на неї так і на її родичів у зв`язку з чим вона була вимушена себе оговорити.

З огляду на тяжкість пред`явленого їй обвинувачення, суд мав ретельно перевірити її доводи про вчинення працівниками поліції психологічного тиску та дослідити матеріали кримінального провадження, порушеного за вказаним фактом, однак суд, обмежився лише врахуванням постанови про його закриття.

Судом було досліджено ряд наданих стороною обвинувачення доказів, однак не враховано того, що визнати їх допустимими не можна з вказаних вище підстав. Більше того, на переконання ОСОБА_8 , окрім протоколу слідчого експерименту за її участі, матеріали справи не містять доказів вчинення нею вбивства. Свідків, які б були очевидцями події, не існує, а пояснення свідка ОСОБА_17 про те, що ніби то я ОСОБА_8 вказувала йому про те, що «..подивись що я скоїла..», є лише його думками та припущеннями.

Вказувала про те, що на поліграфі проходив допит ОСОБА_18 , результат вказав що вказана особа може бути причетною до даного злочину, однак слідство з вказаних обставин не проводилось.

Також, як на неповноту судового слідства вказує і те, що судом не було досліджено того, якими були передумови та причини злочину, якою була причина «обопільної» сварки, хто її розпочав, чому раптово виникли неприязні стосунки і в чому зміст таких неприязних стосунків, що вони спонукали аж до вбивства.

- захисник ОСОБА_7 вважала, що дії обвинуваченої ОСОБА_8 , кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, з огляду на пояснення обвинуваченої та обставини справи, підлягають перекваліфікації на ч.1 ст. 396 КК України, оскільки та свою вину у вбивстві ОСОБА_9 не визнала та пояснювала суду про те, що коли вийшла з ванної кімнати, то в своїй квартирі побачила на підлозі мертвого ОСОБА_9 , потім злякалась, сама приховала сліди злочину, а потім за допомогою ОСОБА_17 вивезла тіло покійного у с. Піски Роменського району Сумської області. Всі покази ОСОБА_8 , надані нею в ході досудового розслідування, надавалися під тиском працівників поліції. На переконання захисника, суд не надав належної оцінки показам обвинуваченої, а також належним чином не проаналізував того, яким чином до квартири ОСОБА_16 потрапила футболка покійного ОСОБА_9 зі слідами крові. Пояснення ОСОБА_16 про те, що футболку йому підкинули, оскільки ключі від його квартири були ще у ОСОБА_19 , спростовуються поясненнями останньої, яка вказаний факт не підтвердила. Також, на думку захисника, призначаючи обвинуваченій покарання, суд не врахував того, що ОСОБА_9 тривалий час знущався з неї та не розглянуто варіант можливого самозахисту ОСОБА_8 або ж перевищення нею меж необхідної оборони.

Інші учасники кримінального провадження потерпіла та прокурор, апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як було встановлено судом першої інстанції, 08.08.2015 року близько 18 год. у кв. АДРЕСА_2 обвинувачена ОСОБА_8 в ході обопільної сварки, на ґрунті раптово виникнених неприязних стосунків, реалізуючи злочинний намір на вбивство з метою умисного протиправного заподіяння смерті ножем нанесла потерпілому ОСОБА_9 один удар в область грудної клітини та п`ять ударів в передню частину тулуба, від чого той помер на місці.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які вимоги поданих ними апеляційних скарг підтримали, обвинувачена ОСОБА_8 просила просили вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити та у разі відсутності підстав для задовлення вимог її скарги, просила задовольнити скаргу свого захисника та перекваліфікувати її дії, також обвинувачена не підтримала своє письмове клопотання про повторне дослідження встановлених під час кримінального провадження обставин та дослідження кримінального провадження щодо застосування відносно ОСОБА_8 працівниками поліції психологічного насильства, заслухавши захисника ОСОБА_7 яка підтримала позицію обвинуваченої ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційних скарг заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені.

Так, як в суді апеляційної інстанції, так і в суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає, вважає, що до кримінальної відповідальності вона притягнута судом безпідставно, без врахування того, що всі покази на досудовому розслідуванні давала під психологічним тиском поліції, та вважає, що злочин відносно ОСОБА_9 ( його вбивство) взагалі був вчинений іншою особою.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_8 пояснювала суду те, що 08.08.2015 року близько 18 год. до неї за місцем мешкання прийшов ОСОБА_9 , а о 19 год. пішов до ОСОБА_19 . Після чого протягом 30-40 хв. вона знаходилася у ванній кімнаті, коли почула як грюкнули двері та загавкала собака. Вийшовши з ванної, побачила мертвого ОСОБА_9 , який лежав без футболки, хоча пішов у такій білого кольору з принтом. У неї розпочалася істерика та вона написала смс-повідомлення ОСОБА_17 про наявність виниклих проблем. О 21.30. год останній приїхав до неї додому, побачивши труп, перевірив пульс, та сказав про необхідність викликати працівників поліції, залишивши квартиру. Потім, вона витерла у квартирі та на площадці біля сходинок кров, мотузками зв`язала труп і накрила простирадлом. 09.08.2015 року о 12 год. разом з ОСОБА_17 труп ОСОБА_9 на транспортному засобі марки Фольксваген-Кадді вивезли до лісосмуги у с.Піски Роменського району, де і залишили. Визнавальні покази на досудовому слідстві давала під тиском працівників поліції.

Однак, враховуючи вказані пояснення обвинуваченої, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив, що незважаючи на не визнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.1 ст. 115 КК України умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 , її вина підтверджується поясненнями свідків та долученими до матеріалів кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_17 підтвердив суду те, що обвинувачена є сестрою його дружини та 08.08.2015 року ввечері зателефонувала, попросивши прийти. Пізніше, коли зайшов до квартири ОСОБА_8 , у кутку біля балкону побачив чоловіка у якого був відсутній пульс. Труп він впізнав, це був співмешканець підсудної ОСОБА_20 , одягнений у футболку темного кольору і спортивні штани. При цьому остання сказала: Подивись, що я скоїла, у неї була істерика. Вона розповідала, що посварилася з ОСОБА_9 , причиною чого були його дебоші і домагання її доньки. У нього склалося враження, що саме ОСОБА_8 скоїла вбивство. Підсудна попросила позбутися трупа, але він відмовився та запропонував звернутися до поліції. Наступного дня в обідній час ОСОБА_8 декілька разів телефонувала та попросила допомогти позбутися трупа, на що він погодився. Вони взяли замотаний у плед труп у прихожій квартири та на автомобілі Фольксваген-Кадді вивезли у лісосмугу у с.Піски, а на смітнику спалили плед з нього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_17 , оскільки його показання повністю узгоджуються з рядом інших доказів наданих стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 .

Так, 20.08.2015 року під час огляду місця події в посадці ліщини на окраїні м.Ромни було виявлено труп ОСОБА_9 з ножовими пораненнями (т. 1 а.с. 104-111).

21.08.2015 року під час додаткового огляду місця події на ділянці місцевості розташованої на відстані 1200 м. на захід від 4-го пров. Дудіна м. Ромни було виявлено та вилучено зразок тирси та купюру номіналом 1 грн. (т. 1 а.с.112-125).

06.10.2015 року під час огляду місця події на території прилеглій до траси Ромни-Коржі було виявлено згарище з залишками речей, які було вилучено (т. 1 а.с. 252-255).

21.08.2015 року під час огляду трупа ОСОБА_9 зафіксовано тілесні ушкодження на ньому та вилучено його одяг (спортивні штани, частини залишків трусів, шкарпетки) (т. 1 а.с. 126-131).

22.08.2015 року під час огляду місця події кв. АДРЕСА_2 виявлено та вилучено три плями з нашаруванням бурого кольору на дверній коробці ванної кімнати і кришці сіфону зливної системи раковини ванної кімнати (т. 1 а.с. 151-156).

05.10.2015 року під час обшуку у приміщенні гаражу ОСОБА_17 на прибудинковій території буд. № 4 по вул. Соборна м. Ромни, металевого гаражу на прибудинковій території буд. № 1 по вул. Щучки м. Ромни та кв. АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено п`ять ножів з плямами нашаруваннями речовини коричневого кольору, речовину-нашарування бурого кольору на ніжці підставки з під телевізора, речовину-нашарування бурого кольору на коліщаті вказаної підставки, нашарування речовини бурого кольору на поверхні бильця від ліжка, на дерев`яній підставці для ножів два ножа з написом Premier на клинках, дерев`яний журнальний столик на ніжці якого виявлено речовину-нашарування бурого кольору, килимок темного кольору, змив речовини бурого кольору з дерев`яного бильця ліжка (т. 1 а.с.157-169).

05.10.2015 року під час огляду місця події у кв. АДРЕСА_2 виявлено та вилучено нашарування речовини з дверей серванту меблевої стінки, накладення речовини зі змивом, накладення речовини з секції № 1, № 3 батареї опалення у загальній кімнаті (т. 1 а.с. 172-176).

06.10.2015 року під час огляду місця події автомобіля Фольксваген-Кадді, державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено та вилучено змиви на марлевому тампоні з керма автомобіля, виріз гумового килимка розміром 55х110 мм. з багажного відділення, змиви з нашаруванням темного кольору невизначеної геометричної форми з правої створки дверцят (т. 1 а.с.177-180).

З протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 вбачається, що в ході слідчої дії обвинувачена за участі захисника показання давала добровільно в довільній формі. При цьому вона детально розповіла та показала на місці яким чином в ході обопільної сварки на грунті раптово виникнених особистих неприязнених відносин вбила ОСОБА_9 . Обвинувачена впевнено, добровільно, без будь-якого примусу розповіла і показала, як взяла ніж і нанесла ним 2 удари в область грудної клітини та черева потерпілому, з метою приховання слідів злочину викинула ніж, телефон та одежу вбитого, свою одежу на смітник, вимила підлогу від крові, наступного дня замотала труп у плед і простирадла та на автомобілі разом з ОСОБА_17 перевезла до лісосмуги неподалік с.Піски, приховуючи сліди злочину спалили плед, простирадла, мотузки та речі ОСОБА_17 , свої речі викинула. При цьому, зауважень та заперечень щодо правильності фіксування показань обвинуваченої, як від неї, так і від учасників слідчої дії не надійшло (т. 1 а.с.184-219).

З протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_17 судом першої інстанції було встановлено те, що в ході слідчої дії свідок давав показання добровільно в довільній формі. При цьому, він детально розповів та показав на місці події де побачив труп ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями, як наступного дня замотаний у плед і простирадла труп на автомобілі разом з обвинуваченою перевіз до лісосмуги неподалік с.Піски, приховуючи сліди злочину пледом витер салон автомобіля, спалив його, свої джинси і шльопанці. При цьому, зауважень та заперечень щодо правильності фіксування показань свідка, як від нього, так і від учасників слідчої дії не надходило (т. 1 а.с.220-244).

Також, судом було досліджено і вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2016 року відповідно до якого ОСОБА_17 засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а саме вбивство ОСОБА_9 (т.2 а.с.81-82).

Згідно висновку судово-медичної експертизи при обстеженні трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні пошкодження: рана №1 розміщена в 145 см від підошвної поверхні правої стопи в правій підключичній області, проникаюча в праву плевральну порожнину; рана №2 розміщена на відстані 143 см вище від підошвної поверхні стоп лівіше яремної вирізки, проникаюча в ліву плевральну порожнину; рана №3 розміщена в області верхнього краю 9 ребра зліва по середньо-ключичній лінії на 130 см вище підошвної поверхні стопи, проникаюча в ліву плевральну порожнину; рана №4 розміщена на 14 см нижче рани №3, не проникаюча в черевну порожнину; рана №5 розміщена на 5 см вище пупка, проникаюча в черевну порожнину; рана №6 розміщена на рівні 10 ребра зліва по середній пахвовій лінії, не проникаюча в плевральну порожнину. З-за різко виражених гнильних змін шкіри і м`яких тканин, що пролягають нижче, внутрішніх органів, встановити точний час їх утворення не представляється можливим, але можна припустити, що вони мають строк давності біля 2-х тижнів. Наявність містами слідів крововиливів в м`яких тканинах, крововиливів в плевральних і черевних порожнинах, навколосерцевій сорочці, можна стверджувати, що вищевказані пошкодження спричинені прижиттєво. Дані судово-медичних, криміналістичних досліджень свідчать про те, що вони вірогідніше всього були спричинені одним колюче-ріжучим знаряддям, типу ножа, що має П-образний в перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне порівняно гостре лезо. По розташуванню ушкоджень, можна вважати, що кількість дій предметом, що має колючо-ріжучи властивості було не менше шести. Рани м`яких тканин грудної клітини і живота (№4 і №6) не являються небезпечними для життя і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Проникаючі поранення грудної клітини і живота з пошкодженнями органів грудної і черевної порожнин (серця, лівої легені шлунка), що супроводжувались зовнішньою кровотечею і масивними крововиливами, що стало безпосередньою причиною смерті. Отже, між вищевказаними пошкодженнями і настанням смерті потерпілого мається прямий причинний зв`язок. Судячи з вираженості трупних явищ смерть настала близько 2-х тижнів тому назад з моменту дослідження трупа в морзі. При судово-токсикологічному дослідженні м`язів трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,87 %, що згідно спеціальних таблиць стосовно живої особи відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с.260-263).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 показала, як вона нанесла два удари ножем в область живота і лівої половини грудної клітини, що приблизно відповідає ранам №3 і №5, виявленим при судово-медичному дослідженні трупа. Механізм виникнення інших пошкоджень (4- колото-різані рани), підозрювана під час слідчого експерименту не вказала (т. 1 а.с.264).

Згідно висновку судово-медичної експертизи на клапті шкіри №1 трупа ОСОБА_9 , виявлено колото-різане пошкодження, яке утворилося від колюче-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа, маючого П-образний у перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне, порівняно гостре лезо. Дія обуха відобразилася в нижньому кінці пошкодження, дія леза в краях і верхньому кінці. На клапті шкіри №2, виявлено колото-ріжуче пошкодження, яке утворилося від колюче-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа, маючого П-образний у перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне, порівняно гостре лезо. Дія обуха відобразилася в правому кінці пошкодження, дія леза на краях і лівому кінці. На клапті шкіри №3 виявлено колото-різане пошкодження, яке утворилося від колюче-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа, маючого П-образний у перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне, порівняно гостре лезо. Дія обуха відобразилася у верхньому кінці пошкодження, дія леза на краях і нижньому кінці. На клапті шкіри №4 виявлено колюче-ріжуче пошкодження, яке утворилося від колюче-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа, маючого П-образний у перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне, порівняно гостре лезо. Дія обуха відобразилася у верхньому кінці пошкодження, дія леза в краях і нижньому кінці. На клапті шкіри №5 виявлено колото-ріжуче пошкодження, яке утворилося від колюче-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа, маючого П-образний у перерізі обух з помірно вираженими ребрами і одне, порівняно гостре лезо. Дія обуха відобразилася в правому кінці пошкодження, дія леза в краях і лівому кінці. На клаптях шкіри №1, №2, №3, №4, №5 виявлено фонове забруднення слідами заліза. Виявлені ознаки відображають групові особливості клинкової зброї типу ножа і придатні для зрівняльного дослідження. Приватні ознаки травмуючого знаряддя в ушкодженні не виявлені. По виявлених пошкодженнях, наданих на експертизу клаптях шкіри, виявити напрямок дії травмуючого предмету не представляється за можливе. Тому як клапті шкіри не марковані і необхідно враховувати направлення раневого каналу, що відноситься до компетенції судово-медичного експерта, що робив розтин трупа. По виявлених пошкодженнях, наданих на експертизу клаптях шкіри, говорити про прижиттєвість не представляється за можливе. Тому як потрібно враховувати сліди зовнішньої кровотечі, кровотечу в стінки раневого каналу з утворенням кров`яного згортка і внутрішні (порожнинні) кровотечі (т. 1 а.с.265-269).

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи на наданій на дослідження ніжці від журнального столику (об`єкт №1) виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки (ДНК-профіль). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на ніжці від журнального столику (об`єкт 1) збігаються з генетичними ознаками фрагмента м`язової тканини ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 . Походження даних слідів від ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 виключається (т. 1 а.с. 285-292).

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи вбачається, що у наданих на дослідження змивах речовини бурого кольору з першої секції батареї (об`єкт №1), третьої секції батареї (об`єкт №2) та на поверхні лівих дверцят меблевої стінки (об`єкт №3) виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки (ДНК-профіль). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змивах речовини бурого кольору з першої, третьої секції батареї, а також з поверхні лівих дверцят меблевої стінки (об`єкти №№1-3), збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками фрагмента м`язової тканини ОСОБА_9 , та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 . Походження даних слідів крові від ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 виключається (т. 1 а.с.295-307).

Також, судом було встановлено і те, що 27.08.2015 року під час огляду місця події кв. АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_21 , було виявлено та вилучено три ножі, шорти чорного кольору з білими смугами, футболка ОСОБА_21 , рушник синього кольору, дві футболки зеленого кольору, належні ОСОБА_21 , штани джинсові належні ОСОБА_21 , майка синтетична жіноча зеленого кольору з нашаруванням речовини світло-коричневого кольору, гумові капці, мобільний телефон Samsung E330 NN, відро поліетиленове чорного кольору (т. 2 а.с. 156-166).

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на майці (об`єкт №1). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на майці (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками фрагмента м`язової тканини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у фрагменті м`язової тканини ОСОБА_9 та в об`єкті 1 складає 3,85 х 10. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 259 октильойонів осіб. Походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 виключається ( т. 2 а.с.116-123).

Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом першої інстанції з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а не визнання нею своєї вини у вчиненому правильно розцінив як обраний ОСОБА_8 спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.

Крім того, з вивчених матеріалів кримінального провадження вбачається, що як органами досудового розслідування так і судом першої інстанції було перевірено версію обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 вона не вбивала, і його вбив хтось інший, а його труп вона виявила у своїй квартирі коли вийшла із ванної кімнати.

Так, допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_22 пояснюва про те, що є сестрою ОСОБА_9 та на момент його смерті проживала у м.Києві. Про смерть брата повідомили працівники поліції, запросили на впізнання. Раніше ОСОБА_9 розповідав про знайомство з ОСОБА_8 , а пізніше познайомив їх. Обвинувачену до скоєння злочину бачила 2 рази. За півтори неділі до знаходження трупа, брат перестав відповідати на телефонні дзвінки, з сестрою шукали його, але не знайшли.

Інший свідок ОСОБА_16 суду пояснював про те, що проживає у АДРЕСА_5 . Потерпілого ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_8 не знає. До вбивства ОСОБА_9 на протязі місяця співмешкав з ОСОБА_19 як у її житлі, так і у своєму. У останньої були ключі від його квартири. На протязі 3 тижнів у період з серпня по вересень перебував у м.Білопілля, де знайомим допомагав копати колодязь і картоплю. Футболку зі слідами крові ОСОБА_9 , вилучену у його квартирі під час обшуку, підкинула ОСОБА_19 з метою відібрати в подальшому житло.

Свідок ОСОБА_19 показала, що на даний час проходить військову службу у в/ч поваром. Про вбивство ОСОБА_9 дізналася від працівників поліції у двадцятих числах серпня 2015 року, жодного відношення до злочину не має. 08.08.2015 року з 10 год. до початку 17 год. відпочивала на річці Ромен, по телефону з потерпілим не розмовляла, він до неї не приходив. Раніше з ОСОБА_8 були подругами, часто була у неї в гостях. Відомо, що ОСОБА_9 бив обвинувачену, таке могло відбуватися 3-4 рази на тиждень. З ОСОБА_16 є друзями, разом не проживали. Звідки у нього взялася футболка зі слідами крові загиблого не знає. Ключами від помешкань з ОСОБА_16 не обмінювалися. Не допомагала останньому прати його одежу.

Згідно висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи при дослідженні зразка м`язової тканини з трупа ОСОБА_9 виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_8 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_19 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_16 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологіної системи крові АВО. На марлевому тампоні із змивом з ніжки підставки для телевізора, знайдено кров людини виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВО, походження, яких можливе від особи (осіб), яким вони притаманні. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять у справі, можна сказати, що походження цих слідів крові можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_16 , або АВ з супутнім антигеном Н, яким є як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 273-275).

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи вбачається, що на наданому на дослідження коліщаті (об`єкти 1,2) виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки (ДНК-профіль). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на коліщаті збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками фрагмента м`язової тканини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у фрагменті м`язової тканини ОСОБА_9 та в об`єктах 1,2 складає 3,86 х 10. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних обєктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 259 октильойонів осіб. Походження даних слідів від ОСОБА_16 , ОСОБА_19 і ОСОБА_8 виключається (т. 1 а.с.276-284).

Що стосується тверджень обвинуваченої ОСОБА_23 в її апеляційній скарзі про те, що вбивцею може бути ОСОБА_12 , бо вона надавала слідчому телефон з смс - повідомленням від 09.08.2015 року від ОСОБА_13 з наступним змістом «.. ОСОБА_14 , передай ОСОБА_15 , якщо ще раз приїде до моєї матері, то пошкодує..» Вказане повідомлення носило характер погроз. В ході огляду квартири ОСОБА_16 було виявлено футболку зі слідами крові, яка, відповідно до експертиз належала саме покійному ОСОБА_9 . ОСОБА_16 поліцією було допитано, він визнав свою вину у вбивстві, однак потім відмовився від цього, а подальше слідство в цьому напрямку завершилось, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони не знаходять свого доказового підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд матеріалів кримінального провадження здійсненно з дотриманням положень вказаної статті закону в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 . Суд вислухав як пояснення обвинуваченої, потерпілої, свідків, дослідив ряд наданих строною обвинувачення письмових доказів та в своїй сукупності дійшов висновку про те, що саме ОСОБА_8 здійснила умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 . Підстав стверджувати про те, що потерпілого міг вбити хтось інший в суду не виникло, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують висунуте ОСОБА_8 обвинувачення.

Більше того, допитаний судом свідок ОСОБА_16 , між іншого суду пояснював про те, що що в серпні вересні він взагалі перебував поза межами міста Ромни, а знаходився в місті Білопілля Сумської області. Ні обвинувачену ні потерпілого він знать не знає, а знайомий лише з ОСОБА_19 з якою колись проживав та вона мала ключі від його квартири. Вказані пояснення свідка матеріалам справи не суперечать та кримінальне провадження не містить жодних відомостей про те, що їх слід визнати чи то сумнівними чи то неправдивими, а тому ставити їх під сумнів колегія суддів не може, як не може визнати підставою для виключення вини обвинуваченої у вчиненому її доводи про те, що ОСОБА_16 допитувала поліція, про те, що він визнавав свою вину у вбивстві та те, що, не зважаючи на вказані обставини слідство відносно ОСОБА_16 так і не продовжилось, оскільки дана обставина не переплітається з пред`явленим саме ОСОБА_8 обвинуваченням та не спростовує тих доказів, які виступили на підтвердження її вини у вчиненому.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що свідок ОСОБА_19 надсилала ОСОБА_8 смс-повідомолення з погрозами щодо ОСОБА_9 , не вказувала про це і свідок ОСОБА_19 в ході її допиту судом. З огляду на викладне, колегія суддів вказані доводи обвинуваченої вважає надуманими.

Щодо факту знаходження у житлі ОСОБА_16 футболки зі слідами крові загиблого, про що веде мову обвинувачена ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, то вказана обставина теж виступала предметом детального дослідження суду першої інстанції, та колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказана обставина жодним чином не свідчить про причетність свідка ОСОБА_16 до вбивства ОСОБА_9 . Стороною захисту не надано суду будь-яких доказів того, що кров виявлена на одежі походить саме з місця злочину.

На досудовому слідстві під час слідчого експерименту, який покладено в основу вироку, обвинувачена не надавала жодних показів щодо можливості причетності ОСОБА_16 до злочину, в той час сама показала як вбила потерпілого самостійно.

Також, суд правильно звернув увагу і на те, що ОСОБА_17 в ході проведення слідчого експерименту зазначив, що труп ОСОБА_9 знаходячись у квартирі підсудної був одягнутий у футболку сіроватого кольору. ОСОБА_8 під час проведення слідчого експеременту показала, що загиблий до неї прийшов одягнутий у білу футболку з блакитним написом. В той час, як в ході огляду місця події квартири належної ОСОБА_16 було виявлено та вилучено футболку зеленого кольору зі слідами крові ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 166 зв. бік). Тобто, відсутні будь-які підстави вважати, що вилучена футболка зі слідами крові має будь-яке відношення до скоєного злочину.

Крім того, колегія суддів зазначає, що версія обвинуваченої про вчинення вбивства ОСОБА_9 іншими особами, знаходить своє спростування, як вищенаведеними доказами, так і проведеним з нею слідчим експериментом, який суд першої інстанції цілком обґрунтовано поклав в основу свого вироку.

Як вбачається з вказаної процесуальної дії, ОСОБА_8 , в присутності свого захисника, повністю визнає себе винною в інкримінованому їй злочині умисному вбивстві ОСОБА_9 та в деталях розповідає обставини вчиненого.

Відповідно до матеріалів долученого до протоколу слідчого експерименту відео, яке було предметом дослідження колегії суддів, ОСОБА_8 добровільно, без будь-якого примусу, в присутності адвоката, понятих, слідчих та інших учасників, в деталях розповідає обставини вчиненого злочину, спокійно реагує на запитання слідчого, добре орієнтується в обстановці квартири де сталося вбивство, на запитання слідчого чи правильно стоїть мебель у квартирі зараз і тоді коли було вчинено злочин, ОСОБА_8 зауважує про те, що мебель стоїть не так, показує, що диван і шкаф поміняні місцями, вказала, що в момент нанесення потерпілому ударів ножем біля них стояв ще журнальний столик, показує де саме, коли ОСОБА_8 було принесено такий столик, остання розмістила його там, де він стояв при вбивстві ОСОБА_9 та показала, що саме на цьому столику і стояла банка з ножами, один з яких і був нею взятий для вбивства потерпілого. Також, ОСОБА_8 на статисті в деталях демонструвала куди потерпілому наносила удари ножем, показувала як той впав, де лежав його труп, на запитання слідчого чи правильно розміщений статист на полу, ОСОБА_8 зауважувала про те, що трішки не так та потім самостійно, без будь-яких підказок чи стороннього впливу, коректувала положення статиста. Потім, ОСОБА_8 показала як вона зав`язувала мотузками труп, як його обмотувала покривалами, на додаткові запитання слідчого які кольором були покривала, ОСОБА_8 не те що колір вказала, а навіть матерію з якої вони були виготовлені. Потім, проводила слідчу групу та учасників процесуальної дії до під`їзду будинку, показала як сходами разом з ОСОБА_17 несли труп до машини, вказала хто йшов спереду, а хто позаду. На запитання слідчого чи не було в цей час в під`їзді сторонніх осіб, оскільки це все відбувалося в денну пору доби, ОСОБА_8 відповіла тим, що нікого не було, а якщо б і був, то нічого особливого тут не було, оскільки всі сусіди знали що вона займається переїздом з квартири та виносить речі. Коли учасники слідчої дії разом з ОСОБА_8 вийшли з під`їзду то остання вказала про те, що вона втомилася від всіх цих подій, просила надати час для куріння, на що всі погодились, при цьому поведінка ОСОБА_8 була розкутою, остання вела себе спокійно, була в доброму настрої, жодний примус на неї зі сторони правоохоронних органів не спостерігається. Потім, ОСОБА_8 показала як стояв автомобіль, до якого вони з ОСОБА_17 поклали труп ОСОБА_9 та в деталях, переміщуючи маникен, показала як тіло потерпілого лежало в авто. На пропозицію того, чи зможе вона показати місце куди труп ОСОБА_9 був ними вивезений, ОСОБА_8 відразу відповіла згодою, однак зауважила, що зараз показати не може з огляду на вечірню пору доби, у зв`язку з чим, за згодою ОСОБА_8 , процесуальну дію було зупинено до наступного дня. Після відновлення відео вбачається те, як ОСОБА_8 , разом з адвокатом та іншими учасниками слідчого експерименту, перебувають вже в посадці в с. Піски Роменського району Сумської області, де ОСОБА_8 показує де і як зупинилось їхнє авто, в якому положенні стояло, як вона з ОСОБА_17 з транспортного засобу діставали труп ОСОБА_9 , куди і як несли, при цьому все це добровільно показує на маникені. Також, ОСОБА_8 показує в якому місці було залишено тіло покійного, на запитання слідчого як воно лежало (лицем догори чи донизу) ОСОБА_8 вказує, що догори, та на маникені демонструє як вона зложила його «ручки і ніжки». На запитання слідчого чи намагались вони чимось прикрити труп (гілками) ОСОБА_8 відповіла про те, що спроб таких не було, вони просто залишили ОСОБА_9 в посадці в кущах. Також, ОСОБА_8 самостійно показала як розмотувала труп, забирала покривала та мотузки, а потім вказала про те, що їх в подальшому вона разом з ОСОБА_17 спалили на смітнику, де були спалені і її одяг, в якому вона була одягнена, та штани і тапки ОСОБА_17 . На запитання слідчого чи зможе вона провести слідчу групу на місце де відбувалось паління речей, ОСОБА_8 відповіла згодою та в подальшому всіх провела на смітник. На запитання слідчого як запалювала речі, ОСОБА_8 відповіла, що збирала бумагу та суху траву, за допомогою яких і розпалила вогонь в якому все згоріло.

Протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 підписаний як нею особисто, так і іншими учасниками такої слідчої дії, в тому числі і захисником. Жодних зауважень чи заперечень до викладеного в ньому змісту протокол не містить.

Таким чином колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що слідчий експеримент проводився з грубим порушенням норм КПК України, а всі надані нею в ході досудового розслідування покази, щодо визнання своєї вини у вбивстві ОСОБА_9 , вона надавала виключно під психологічним тиском працівників поліції, безпідставними.

Також, колегія суддів звертає увагу і на поведінку самої ОСОБА_8 , яка була продемонстрована нею в ході проведення слідчого експерименту та зафіксована на долученому до нього відео. ОСОБА_8 добре орієнтується в обстановці, до деталей розповідає про обставини вчиненого, коректує обстановку в квартирі, контролює поведінку статиста, намагаючись наблизити її до найбільш реальної поведінки покійного, поправляє слідчого, у разі неправильного тлумачення сприйнятих ним обставин, при цьому веде себе спокійно, розкуто, перебуває в доброму гуморі та без жодних вмовлянь йде на контакт. Ні ОСОБА_8 ні її захисник в ході слідчого експерименту навіть не оговорюються про неправомірні дії поліції по відношенню до ОСОБА_8 , а сама процесуальна дія відбувається без будь-яких зауважень, що на переконання колегії суддів, безумовно вказує на її добровільність та відсутність тиску на ОСОБА_8 .

Також, як вказав в своїй ухвалі ВСС України від 23.05.2017 року, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на дії ОСОБА_8 як до, так і після вчинення нею злочину виходячи з встановлених судом фактичних обставина справи.

Також судом встановлено те, що ОСОБА_8 приховуючи сліди вчиненого, вимила ніж, яким вдарила ОСОБА_9 , та підлогу у квартирі від крові, ганчірку, якою мила, викинула разом з ножем наступного дня у сміттєві баки, написала смс-повідомлення зятю ОСОБА_17 , щоб останній допоміг вивезти труп, наступного дня після вбивства викинула мобільний телефон ОСОБА_9 у сміттєвий бак, замотала труп у покривала і зв`язала мотузками, винесла разом з ОСОБА_17 до автомобіля, вивезли до лісосмуги, де покинули, спалила покривала, в які був загорнутий труп ОСОБА_9 та мотузки, викинула одежу ОСОБА_9 та свою, в яку була одягнена в день вбивства у сміттєві баки та не повідомила правоохоронні органи про скоєне.

Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 після скоєння вбивства ОСОБА_9 не тільки приймала активні заходи по приховуванню факту вбивства, а й планувала свої послідуючі дії по факту приховування цього вбивства при цьому, повністю усвідомлюючи значення своїх дій. З метою приховування факту вбивства ОСОБА_9 . ОСОБА_8 не тільки робила це самостійно, а й залучила до цього ОСОБА_17 .

Так, як вбачається із пояснень допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_17 , останній, між іншого, пояснював суду про те, що обвинувачена попросила його позбутися трупа, але він відмовився та запропонував звернутися до поліції. Наступного дня в обідній час ОСОБА_8 декілька разів телефонувала та попросила допомогти позбутися трупа, на що він погодився. Вони взяли замотаний у плед труп у прихожій квартири та на автомобілі Фольксваген-Кадді вивезли у лісосмугу у с.Піски, а на смітнику спалили плед з нього.

Також колегія суддів детально перевірила і твердження обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що всі покази на слідчому експерименті вона надавала виключно під психологічним тиском, та дійшла висновку, що такі твердження надумані та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Так, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 було написано заяву про неправомірні дії поліції, а саме про здійснення на неї в ході досудового розслідування, психологічного тиску, про який обвинувачена ОСОБА_8 також веде мову в своїй апеляційній сказі, у зв`язку з чим за вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР. Відповідно до витребуваних за клопотанням обвинуваченої матеріалів кримінального провадження, щодо неправомірних дій правоохоронних органів, вказані доводи ОСОБА_8 виступали предметом перевірки, проводилось слідство в результаті якого, жодних дій зі сторони поліції, які б підпадали під ознаки неправомірних, встановлено не було у зв`язку з чим було винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.с. 183-185 т.4). Відповідно до змісту постанови вбачається те, що слідчим відділом Управління СБ України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 70000191 від 28.09.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 373 КК України, а саме за фактом примушування давати показання, внесені прокурором Конотопької місцевої прокурора тури ОСОБА_24 за заявою громадянки України ОСОБА_8 .

Проведеним у вказаному кримінальному провадженні досудовим розслідуванням було встановлено те, що 20.08.2015 року ОСОБА_8 вчинила вбивство ОСОБА_9 у зв`язку з чим 06.10.2015 року їй було повідомодено підозру про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В цей же день 06.10.2015 року, в період часу з 19.27 год. по 21.06 год. ОСОБА_8 в присутності слідчого ОСОБА_25 , прокурора ОСОБА_26 , експерта ОСОБА_27 та свого захисника ОСОБА_28 свою вину у пред`явленій підозрі визнала та надавала покази щодо обставин вчинення даного злочину. Наступного дня 07.10.2015 року відносно підозрюваної ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави. При цьому, свою причетність до вбивства ОСОБА_9 . ОСОБА_8 не заперечувала. 13.01.20.16 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду. Потім, 26.09.2018 року ОСОБА_8 звернулась із письмовим клопотанням до керівника Конотопської місцевої прокуратури щодо внесення відомостей до ЄРДР, оскільки на її думку, працівники поліції шляхом погроз примусили її дати визнавальні показання про скоєння нею умисного вбивства ОСОБА_9 . Наступного дня 27.09.2018 року такі відомості було внесено до ЄРДР. В ході слідства були допитані ОСОБА_8 , яка пояснила обставини вчинення на неї тиску, та працівники ГУ НП в Сумській області ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які факт тиску на ОСОБА_8 заперечили. Також, як вказувалося вище, було встановлено і те, що 06.10.2015 року ОСОБА_8 допитувалась в присутності слідчого ОСОБА_25 , прокурора ОСОБА_26 , експерта ОСОБА_27 та свого захисника ОСОБА_28 при цьому, пояснення надавала послідовно та повно відповідала на питання слідчого, слідчого-криміналіста, прокурора та захисника з приводу обставин вчинення нею 08.08.2015 року умисного вбивства ОСОБА_9 , мотивів вчинення вказаного злочину та подальшого приховування наслідків вбивства, зокрема приховування трупу останнього. Також, слідством було встановлено і те, що під час допиту ОСОБА_8 були складені і схеми щодо розташування тіла вбитого ОСОБА_9 , ножа, яким ОСОБА_8 наносила удари, а також місцевості, де вона приховувала труп ОСОБА_9 . Слідством встановлено, що протокол допиту ОСОБА_8 був підписаний всіма учасниками даної процесуальної дії. Інші особи, зокрема співробітники УМВС України в сумській області ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 під час вказаного допиту взагалі присутні не були. З огляду на викладене слідчим СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_34 було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 373 КК України. Відомостей про оскарження такої постанови чи обвинуваченою ОСОБА_8 чи її захисником матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що перевірка заяви обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування до неї психологічного тиску була проведена повно і на належному рівні, були допитані всі особи, на яких вказувала заявниця ОСОБА_8 .

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сама ОСОБА_8 дану постанову про закриття кримінального провадження не оскаржувала, і в ході її дослідження в суді першої інстанції ні вона, ні її захисник жодних клопотань, зокрема дослідження певних фактів, що стосуються підстав прийняття слідчим УСБУ такого рішення, чи зауважень не заявляли. Тому, з вищенаведених підстав, колегія суддів не погоджується з твердженнями обвинуваченої про те, що суд мав би ретельно перевірити її доводи про вчинення працівниками поліції психологічного тиску та дослідити матеріали кримінального провадження, однак суд, обмежився лише врахуванням постанови про його закриття.

Також, судом було встановлено і те, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2016 року ОСОБА_17 засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а саме вбивство ОСОБА_9 (т.2 а.с.81-82).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 інкриміноване діяння скоїла у стані, коли могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 1 а.с. 256-259).Зокрема, як слідує зі змісту висноку експертизи, дії ОСОБА_8 до і в момент скоєння злочину носили послідовний та ціленаправлений характер на фоні правильного орієнтування, адекватного ситуації мовного контакту, здатність відтворення своїх дій та поведінки оточуючих, при відсутності якої-небудь психотичної симптоматики ОСОБА_8 могла усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Що стосується тверджень обвинуваченої в апеляційній скарзі про не в повному обсязі співпадання механізму спричинення тілесних ушкоджень показаного ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту, в кількості нанесення ударів, з тілесними ушкодженнями які малися у потерпілого, то вказана обставина також виступала предметом дослідження суду першої інстанції та, на переконання колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про те, що вказаний факт пояснюється тим, що ОСОБА_8 , як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, надавала різні по своїй суті, плутані та неправдиві показання з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно наданих ОСОБА_8 на слідчому експерименті пояснень, остання підтвердила факт того, що до її квартири окрім покійного ОСОБА_9 ні під час вчинення злочину ні після його завершення, ніхто не заходив, вона була одна, ніч провела із трупом в квартрі, а на наступний день вивезла його в посадку за межі міста Ромни. Крім цього, враховуючи характер наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, колегія суддів виключає можливість того, що з ними він міг прийти до обвинуваченої ОСОБА_8 .

Щодо тверджень ОСОБА_8 про те, що судом не було досліджено того, якими були передумови та причини злочину, якою була причина «обопільної» сварки, хто її розпочав, чому раптово виникли неприязні стосунки і в чому зміст таких неприязних стосунків, що вони спонукали аж до вбивства, то колегія суддів визнає такі твердження необґрунтованими, оскільки вони в повній мірі спростовуються самим змістом вироку, де суд першої інстанції виклав, як фактичні обставини вчиненого, так і показання свідків та інших доказів, з яких і було встановлено, як каже обвинувачена в своїй скарзі причини та передумови злочину.

Щодо доводів обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона проходила допит на поліграфі, результати якого вказали на її невинуватість у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_9 , то їх колегія суддів не може визнати такими, що виключають в її діях склад передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, оскільки по-перше, такі пояснення не мають жодного пітвердження, зокрема матеріали справи взагалі не містять відомостей про проходження ОСОБА_8 допиту на поліграфі, ні вона, ні захисник не надавали таких доказів і в ході апеляційного розгляду справи, а по-друге, результати поліграфу дитектора брехні, в розумінні КПК Ураїни не мають доказовго значення та не можуть бути враховані як докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 її захисника ОСОБА_7 та матеріали кримінального провадження в своїй сукупності, колегія суддів вважає що винність обвинуваченої повністю доведена і її дії судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З огляду на вказані обставини, колгія суддів доводи апеляційних скарг обвинуваченої про її виправдання та захисника про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч.1 ст. 115 на ч.1 ст. 396 КК України вважає безпідставними та не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вина ОСОБА_8 в інкримінованому їй злочині, а саме в умисному вбивстві, є доведеною, а її дії правильно кваліфіковані судом.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, статтею 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між альтернативами, кожна з яких є законною.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звертається увага судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при обранні обвинуваченій ОСОБА_8 виду і міри покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої. Обтяжуючих покарання ОСОБА_8 обставин судом першої інстанції встановлено не було, пом`якшуючими обставинами судом було визнано відсутність в обвинуваченої судимостей та її позитивна характеристика.

Аналізуючи вид покарання, призначеного ОСОБА_8 колегія суддів, окрім врахованого судом, враховує і дії обвинуваченої після вчинення злочину, які були спрямовані на уникнення відповідальності за вчиенне.

У справах "Бакланов проти Росії" від 09 червня 2005 року, "Фрізен проти Росії" від 24 березня 2005 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип "законності" і воно не було свавільним. Так, у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 року, Європейський суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 відноситься до категорії ообливо тяжких, а також даних про особу обвинуваченої, постзлочинну поведінку ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку про законність і справедливість призначеного покарання, визначеного судом у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На думку колегії суддів, лише покарання, пов`язане з реальним його відбуттям у повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65, 75 КК України, враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої є співрозмірним із вчиненим злочином, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, і підстав вважати його занадто суворим чи навпаки м`яким, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить жодних підстав для зміни чи скасування вироку суду відносно ОСОБА_8 , а тому вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалений з додержанням вимог КПК України та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення її копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4