Справа № 138/324/19
Провадження №:1-кп/138/51/19
УХВАЛА
07 червня 2019 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
07.06.2019 в ході розгляду вказаного вище кримінального провадження прокурор, у зв`язку з тим, що 18.06.2019 завершується строк дії ухвали судді про застосування запобіжного заходу, заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки не відпали ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, і у разі застосування більш м`якого виду запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду, знищити або сховати будь-яку річ, яка в подальшому матиме істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні і продовжувати вчиняти нові повторні злочини, чим створюється загроза для суспільства.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати домашній арешт.
Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки учасників судового процесу, дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою з наступних підстав.
На підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень прокурор посилається на зібрані у ході досудового слідства докази: протоколи огляду місця події та трупа, показання потерпілого та свідків, висновки експертиз, протокол затримання підозрюваного ОСОБА_10 , показання останнього, протоколи слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 , протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії.
Вказані докази дають достатньо підстав обвинувачувати ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна та злочину, передбаченого п.6, п.9 ч.2 ст.115 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд погоджується, що на даний час ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не відпали та продовжують існувати, що підтверджується наданими прокурором матеріалами.
Зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду, знищити або сховати будь-яку річ, яка в подальшому матиме істотне значення для встановлення обставин кримінального прова-дження, незаконно впливати на учасників кримінального провадження і продовжувати вчиняти нові злочини, чим створюється загроза для суспільства, при цьому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
Так, ОСОБА_10 немає офіційного місця роботи, а отже і офіційного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, періодично притягується працівниками поліції до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких і корисливих злочинів, немає достатніх соціальних зв`язків, які б могли завадити йому переховуватися від суду, одразу після події злочину виїхав за межі району та був затриманий в іншому населеному пункті, в ході досудового слідства змінював свої показання, зокрема під час слідчих експериментів. Суд також вважає, що ОСОБА_10 може впливати на свідка ОСОБА_12 , на розшуку та допиті якої він наполягає і яка ще не допитана судом, оскільки виїхала з місця свого проживання до м.Київ, і яка, як стверджує сам ОСОБА_10 , переховується від нього.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на учасників судового провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків. Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочинуіз застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України є усі об`єктивні підстави для невизначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.176-178, 183, 193, 196, 369-372 КПК України, суд
Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шахтарськ, Донецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, до 09 год. 25 хв. 16.08.2019.
Ухвала, в частині запобіжного заходу, діє до 09 год. 25 хв. 16.08.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3