Єдиний унікальний номер 728/664/19
Номер провадження 1-кп/728/109/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 8 березня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працює, освіта повна загальна середня, не одружений, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. 7 березня 2019 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_1 , користуючись тим, що ОСОБА_6 заснула, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, здійснив викрадення грошових коштів в сумі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 копійок), які знаходились в будинку на ліжку під подушкою, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) не визнав та пояснив, що дійсно 7 березня 2019 року він знаходився в будинку ОСОБА_6 , але гроші він знайшов у веранді і не віддав останній, хоча знав, що вони їй належать. Гроші він використав на придбання алкогольних напоїв, загальна сума грошей була 1100 грн. 00 коп. (одна тисяча сто гривень 00 копійок).

ІІІ. Позиція потерпілої.

3. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 7 березня 2019 року ОСОБА_3 прийшов до неї додому, випив у неї алкогольні напої. Вона гроші поклала під подушку, коли підкидала дрова у грубу. Близько 21 години вона виявила відсутність коштів в сумі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 копійок). В подальшому обвинувачений повернув їй 300 грн. 00 коп. (триста гривень 00 копійок).

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

4. Розписка ОСОБА_3 від 8 березня 2019 року (а.ск.п.19), яка відповідно до статті 84 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) містить фактичні данні на підставі яких можливо встановити наявність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню і яка підтверджує, що ОСОБА_3 добровільно видав поліції 210 грн. 00 коп. (двісті десять гривень 00 копійок), які викрав у ОСОБА_6 .

5. Протокол огляду місця події від 8 березня 2019 року (а.с.к.п.20-21), в якому відображені результати виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (злочину) відповідно до статті 237 КПК.

Так, при огляді 2 грошових купюр, які добровільно видав ОСОБА_3 , було встановлено грошові купюри номіналом 200 гривень серії КН 9205119 та номіналом 10 гривень серії ЦБ 4734267.

Проведено відповідне фотографування.

6. Розписка ОСОБА_6 про повернення коштів від 8 березня 2019 року (а.с.к.п.22), яка відповідно до статті 84 КПК містить фактичні данні на підставі яких можливо встановити наявність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню і яка підтверджує, що ОСОБА_6 від працівників поліції отримала грошові купюри номіналом 200 та 10 гривень.

7. Протокол проведення слідчого експерименту від 27 березня 2017 року (а.с.к.п.30-31), при якому було застосовано технічні засоби фіксації і результати якої були продемонстровані в судовому засіданні, підтверджується проведення перевірки і уточнення показань підозрюваного ОСОБА_7 наданих на досудовому розслідуванні.

8. Дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 відображені у військовому квитку, інформації щодо судимості, інформації щодо перебування на медичному обліку, характеристиці з місця проживання (а.с.к.п.32,33-34,35,36).

ІV. Оцінка Суду.

9. Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке йому інкримінуються, Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 3-7).

10. З іншої сторони обвинуваченим ОСОБА_7 в підтвердження невинуватості його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 185 КК надано заперечувальні показання обвинуваченого (див. пункт 2), наголошено на тому, що гроші він знайшов і те, що протокол слідчого експерименту не можна брати до уваги, оскільки йому не було роз`яснено право не свідчити проти себе, інших доказів винуватості не надано.

11. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує:

11.1. Сторони кримінального провадження не заперечували, що 7 березня 2019 року ОСОБА_3 перебував у будинку потерпілої, в якому він взяв грошові кошти, які йому не належали.
11.2. При цьому, потерпіла ОСОБА_6 пояснила обставини про те, що із її будинку пропали грошові кошти (див. пункт 3).
11.3. Показання потерпілої повністю узгоджуються з відповідними розписками про отримання коштів (див. пункти 4-6) та протоколом огляду місця події (див. пункт 5).

11.4. Надаючи оцінку протоколу слідчого експерименту (див. пункт 7), Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою проведення слідчого експерименту може бути віднесено до «позасудових показань», які з врахуванням положень частини четвертої статті 95 КПК повинні бути перевірені в судовому засіданні.

Так в даних правовідносинах при проведенні слідчого експерименту обвинуваченому були роз`ясненні його права згідно із статтею 42 КПК, що він підтвердив власним підписом. При цьому його показання частково збігаються з показаннями наданими в судовому засіданні і підтверджують обставини саме про те, що ОСОБА_3 взяв гроші у ОСОБА_6 .

11.5. Щодо позиції сторони захисту про привласнення коштів шляхом їх знахідки, то Суд звертає увагу на наступне.

Частина перша статті 185 КК встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет. Суб`єктивна сторона цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.
Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Майно, доступ до якого був неутруднений, має власника і якщо воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, це означає що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його. Про це можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.

На такі підходи по розмежуванню крадіжки від знахідки звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 6 березня 2014 року у справі № 5-2кс14 [1].

Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що потерпіла тимчасово втратила контроль над своїм майном; вона знала місце, в якому залишила гроші (за будь-яких обставин це був її будинок); майно перебувало без її нагляду впродовж певного проміжку часу і як тільки вона виявила його відсутність, вона вчинила дії по захисту свого права власності і поновленню контролю над майном і поновила би, якщо б обвинувачений не вчинив інкримінованих йому дій.

З іншої сторони ОСОБА_3 знав, що виявлене ним майно має власника (див. пункт 2), який йому був відомий і усвідомлюючи це, він таємно його викрав, що свідчить про наявність в його діях кримінально караного діяння.

12. Далі Суд звертає увагу, що кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується ряд принципів.
Наприклад із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який є характерним для англосаксонської правової системи. При доктринальному тлумаченні висловлюється позиція, що для стандарту «поза розумним сумнівом»: не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що рішення є неправильним; для вирішення поставленого питання необхідно, щоб була впевненість, непохитність, відсутність будь-яких вагань; поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість».

Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», що є характерним для континентальної системи права і застосування якого є доцільним для правовідносин, які розглядаються.
Зокрема, виходячи із проведеного вище аналізу доказів сторін кримінального провадження, Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), вони передбачені як джерела доказування у КПК, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

13. Отже, Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, знаходить, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

14. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК Судом не встановлено.

15. Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК є вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

16. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини першої статті 185 КК передбачає альтернативну міру покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

16.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є злочином середньої тяжкості;

16.2. враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

16.3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

16.4. наявність постійного місця проживання та посередньої характеристики за таким;

16.5. відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання;

16.6. те, що він судимості не має, але неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності;

16.7. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

17. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, передбачені частиною третьою статті 56 КК, що перешкоджали б ОСОБА_3 виконувати громадські роботи, відсутні.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

20. Цивільний позов по справі не заявлявся.

21. Відповідно до статті 100 КПК речові докази: грошові кошти в сумі 210 грн. 00 коп. (двісті десять гривень 00 копійок), які зберігаються у ОСОБА_6 повернути останній як власнику.

22. Процесуальні витрати по справі відсутні.

23. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

2. Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

3. Речові докази: грошові кошти в сумі 210 грн. 00 коп. (двісті десять гривень 00 копійок), які зберігаються у ОСОБА_6 повернути останній як власнику.

4. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1

1. Постанова Верховного Суду України від 6 березня 2014 року у справі № 5-2кс14 // http://reestr.court.gov.ua/Review/37908430