Справа № 464/4574/19
пр.№ 1-кс/464/2066/19
У Х В А Л А

11 вересня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою в якій просить скасувати постанову слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 02.08.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000011 (№0000012, №0000013, №0000014) від 21.02.2019; роз`єднати дане провадження на два у зв`язку з тим, що в даному розслідуванні наявні два суб`єкт правопорушень; у фабулу повідомлень внести доповнення, конкретизувати зміст та що розслідується. В обґрунтування скарги покликається на те, що СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 012, 0000013, 0000014) від 21.02.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365-2 КК України за фактом зловживання посадовими обов`язками нотаріусами та реєстраторами при перереєстрації прав власності, при відчуженні житлових та нежитлових приміщень гуртожитків під час дії мораторію згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Постановою слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.08.2019р. дане провадження закрите, тому що в ході проведення перевірки не здобуто достатніх даних, які б підтверджували наявність завданих реальних збитків жильцям гуртожитків, хоч в ході розслідування встановлено, що ТзОВ «Львівавтокомплектація» проводило відчуження житлових та не житлових приміщень починаючи з 2011 року, та ні слідчий ні процесуальний керівник не вбачають порушення закону в цих діях. Копію даної постанови йому вчасно надіслано не було, а надано на його вимогу лише 20 серпня 2019р. супровідним листом № Я9/04/09/2019 від 20.08.2019р. Зазначає, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки слідчий не здійснив жодних процесуальних дій, щоб провести досудове розслідування об`єктивно та в повному обсязі. З аналізу постанови стає зрозуміло, що ні слідчий, ні процесуальний керівник не знайомились та не вивчали ні повідомлення, ні ухвали суддів. В ході досудового слідства ніхто крім нього не допитувався, ніякі документи не досліджувались. Основна мотивація постанови присвячена історичному дослідженню коли і, де були гуртожитки, а не аналізу, що з ними робили після 2011 року в порушення чинного законодавства. Слідчий не проаналізував п.3 прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», в обґрунтування постанови посилається на відповідь одного з керівників ТзОВ «Львівавтокомплектація» від 05.09.2012р. Постанова про закриття кримінального провадження від 02.08.2019р. підлягає безумовному скасуванню, оскільки слідчим достовірно встановлено наявність складу злочину в діях посадових осіб ТзОВ «Львівавтокомплпектація», але неправильно застосовано норму закону. Просить скаргу задоволити.

ОСОБА_5 в судовому засіданні подану скаргу підтримав з мотивів викладених у ній. Зазначив, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, без з`ясування всіх обставин. Просив скаргу задоволити в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні проти скарги заперечив, просив відмовити в задоволені, оскільки вимоги такої є безпідставними, а постанова слідчого є законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення прокурора та заявника, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000011, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000011, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.190, ч.1 ст.364, ч.1 ст.364-1, ч.1 ст.365-2, ч.1 ст.367 КК України.

Однак, постановою слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 02.08.2019 кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.364, ч.1 ст.364-1, ч.1 ст.365-2, ч.1 ст.367 КК України, внесене до ЄРДР за №0000011, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження, що є в даному випадку. Тому вимога, заявлена скаржником, про скасування постанови про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах процесуального Закону.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пунктом 2 частини 1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 лютого 2019 року зобов`язано прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 вжити передбачених ч.1 ст.214 КПК України заходів, щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви ОСОБА_5 від 09 січня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутня заява ОСОБА_5 від 09 січня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про те, що слідчим не було надано оцінку фактам та обставинам викладеним в такій заяві.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 лютого 2019 року і показань ОСОБА_5 в судовому засіданні, останній фактично зазначає про наявність складу кримінальних правопорушень в діях посадових осіб ТзОВ «Львівавтокомплпектація», нотаріусів та реєстраторів щодо відчуження та реєстрації права власності на житлові приміщення гуртожитків.

Разом з тим, слідчим не було встановлено, які конкретно житлові приміщення гуртожитків були відчужені і в який період, не надано оцінку згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», чи поширюється дія мораторію на відчуження даних приміщень.
Посилання слідчого в оскаржуваній постанові на відповідь ТзОВ «Львівавтокомплпектація» від 05.09.2012 за №05/09-12, про те, що ТзОВ «Львівавтокомплпектація» при здійсненні продажу житлових та нежитлових приміщень враховувало повністю вимоги частини 3 прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 №500-VI не є належним доказом даних обставин.

В оскаржуваній постанові слідчий, як на одну із підстав закриття кримінального провадження покликається не те, що в ході перевірки не було здобуто достатніх даних, які б підтверджували наявність завданих реальних збитків жильцям гуртожитків за адресами: АДРЕСА_1 , м.Львів, вул.В.Великого, 16, м.Львів, вул.Кульпарківська, 139, зокрема ОСОБА_5 , що є складовою кримінальних правопорушень, за якими були внесені відомості до ЄРДР.

Так, об`єктивна сторона злочинів передбачених ст.ст. 364, 364-1, 365-2, 367 КК України передбачає настання суспільно небезпечних наслідків у виді істотної шкоди не лише охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а й державним чи громадським інтересам.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 3 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Однак, слідчим не встановлено наявності чи відсутності істотної шкоди громадським інтересам.

Крім того, безпідставними є посилання слідчого в оскаржуваній постанові на постанову Вищого господарського суду України від 01.12.2011 по справі №5/116 за позовом прокуратури Львівської області про визнання права власності та витребування приміщень гуртожитків.

Так, даною постановою встановлено, що відповідно до наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України № 1122А від 08.08.1994р. у процесі корпоратизації державного підприємства «Львівський автобусний завод» було утворено відкрите акціонерне товариство «Львівський автобусний завод», до статутного фонду якого увійшли гуртожитки по вул. Науковій,16, по вул.В.Великого,16, по вул. Кульпарківській,139 у м. Львові. ВАТ «Львівський автобусний завод» оформлено право власності на вказані будівлі гуртожитків та в подальшому товариство перетворено у ВАТ «Пасавтопром», які стали його правонаступником. На підставі рішення спостережної ради ВАТ «Пасавтопром» та відповідно до акту приймання-передачі від 06.06.2006р. спірні гуртожитки передано у статутний фонд ТОВ «Будтрансгаз». На підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація» від 27.06.2006р. ТОВ «Будтрансгаз» введено до складу ТОВ «Львівавтокомплектація», а внеском до статутного фонду цього товариства, серед іншого майна, були будівлі гуртожитків, про що оформлено акт приймання-передачі від 27.06.2006р.
Звертаючись до суду з позовом про визнання права державної власності на будівлі гуртожитків та витребування їх з незаконного володіння ТОВ «Львівавтокомплектація», прокурор посилався на скасування рішенням господарського суду м.Києва від 25.11.2008р. у справі №44/221 наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України №1122А від 08.08.1994р. в частині затвердження акта інвентаризації майна, акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу та статуту ВАТ «Львівський автобусний завод» щодо включення вартості гуртожитків по вул. В.Великого, 16, вул.Науковій, 16 та вул. Кульпарківській, 139 у м. Львові до статутного капіталу ВАТ «Львівський автобусний завод».
Таким чином, предметом розгляду господарських судів був віндикаційний позов прокурора (ст.387, 388 ЦК України), а вирішуючи спір по суті суди надавали оцінку саме правомірності набуття ТОВ «Львівавтокомплектація» права власності на оспорювані приміщення гуртожитків. Встановлені під час розгляду даної господарської справи обставини, не стосуються фактів відчуження житлових приміщень гуртожитків третім особам.

Згідно вимог ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про закриття кримінального провадження, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги в повній мірі перевірити правильність прийнятого слідчим рішення. Органом досудового розслідування не дотримано повноти дослідження всіх обставин справи, не надано їм належної правової оцінки, досудове слідство проведене без дотримання вимог ст.ст.91-93 КПК України.

Відтак з огляду на викладене вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування, невжиття ним всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, і, як наслідок, прийняття передчасної постанови.

З урахуванням викладеного, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є підставною та обґрунтованою, а відтак в цій частині підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Крім того, зі змісту ст.214 КПК України вбачається, що відомості до ЄРДР вносяться слідчим та прокурором. Дана норма не передбачає внесення відомостей до ЄРДР слідчим суддею.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника тощо на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Таким чином, слідчий суддя не має повноважень на внесення відомостей до ЄРДР, а також на роз`єднання кримінального провадження чи зобов`язання органу досудового розслідування вчинити такі дії, оскільки відповідно до норм чинного кримінального процесуального закону такими повноваженнями на стадії досудового розслідування наділені органи досудового розслідування та прокуратури.

А тому, в частині вимог скарги про роз`єднання даного провадження на два у зв`язку з тим, що в даному розслідуванні наявні два суб`єкт правопорушень та також внесення доповнення у фабулу повідомлень, конкретизувати зміст, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 02 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 21.02.2019 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000011 від 21.02.2019 року направити керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 для організації досудового розслідування.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1