Справа № 379/272/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2019 року м.Тараща

Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
адвоката: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тараща у залі судових засідань Таращанського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000043 від 07.02.2017, -
ВСТАНОВИВ:

До Таращанського районного суду Київської області звернувся адвокат ОСОБА_3 з вище зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 13.02.2019 на підставі ухвали слідчого судді Таращанського районного суду Київської області в рамках кримінального провадження № 0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України накладено арешт на нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В ході розслідування встановлено, що 16.01.2019 ОСОБА_5 здійснила продаж нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу зареєстрованого за реєстром № 117.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .
Зі змісту ухвали слідчого судді від 13.02.2019 вбачається, що арешт на нерухоме майно накладено з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх експертиз та слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини. Оскільки на даний час вирішується питання про закриття кримінального провадження № 0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, то відпали підстави для арешту майна, яке належить ОСОБА_4 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор та слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
13.02.2019 на підставі ухвали слідчого судді Таращанського районного суду Київської області в рамках кримінального провадження № 0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України накладено арешт на нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .
Зі змісту ухвали слідчого судді від 13.02.2019 вбачається, що арешт на нерухоме майно накладено з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх експертиз та слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини.
Ч. 1 ст. 16 КПК визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення.
В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
19.11.2019 до Таращанського районного суду Київської області надійшло клопотання від Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження № 0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
26.11.2019 до Київського апеляційного суду направлено подання про зміну підсудності, оскільки неможливо сформувати в Таращанському районному суді Кимївської області склад суду для розгляду даного клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ухвали слідчого судді про накладення арешту на нерухоме майно вбачається, що метою для застосування даних заходів забезпечення кримінального провадження було виконання всіх експертиз та слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для подальшого застосування заходів кримінального провадження у вигляді арешту нерухомого майна, оскільки це призводить до порушень прав його власника, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню, а клопотання задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000043 від 07.02.2017 задовольнити.
Скасувати арешт з нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої, згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що реєстрацію права власності на будинок тваринника як нежитлової будівлі під літерою А-2, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1