Справа № 296/6467/19
УХВАЛА
Іменем України

10 липня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Житомира, громадянину України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.05.2019 р., на домашній арешт.

В обґрунтування поданого клопотання, захисник зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000129 від 16.05.2018 року за підозрою громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 от. 307 КК України.

Корольовським районним судом м. Житомира 29 травня 2019 року було задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 терміном на 60 діб до 28.07.2019 р. включно.

Сторона захисту вважає за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з наступного. У клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим, прокурором висловлено припущення що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що він є працівником правоохоронного органу та усвідомлює наслідки вчиненого та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на свідків з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, оскільки на даний час встановлюються свідки та очевидці подій, а також встановлюється коло причетних до вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення осіб; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки наразі підозрюваний перевіряється органом досудового розслідування на причетність до вчинення аналогічних протиправних дій.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК, слідством не надано доказів що доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків зазначених у клопотанні. Захисник зазначає, що підозрюваний дотримується належної процесуальної поведінки, що серед іншого також, підтверджується наступним:

Вважаю, що ризики, які прокурор зазначав у своєму клопотанні про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні, оскільки:

- ОСОБА_5 раніше не судимий, тому підстави стверджувати, що він може зчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти злочини -відсутні;

- ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання з матір`ю та братом, на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_8 , 2007 року народження, яка чекає на зустрічі з батьком;

- доказів того, що ОСОБА_5 є наркозалежним, прокурором надано не було. Натомість стороною захисту під час розгляду клопотання прокурора було надано довідку з місця проживання ОСОБА_5 , згідно якої він має позитивну характеристику;

- ризик впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні є необґрунтованим, оскільки перебуваючи на волі цілий день, він ні з ким із зазначених осіб не спілкувався.

Враховуючи наведені вище обставини, захисник просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 уточнила клопотання та просила змінити запобіжний захід з взяття під ватру на цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в засіданні суду пояснила, що підозрюваний покази надав слідству, однак вважає що ризики наявні. При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує наступне.

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання (ч.1 ст.201 КПК України).

Згідно з ч.ч.4,5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приписами ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 орган досудового розслідування послався на те, що існують ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний є працівником правоохоронного органу та усвідомлює наслідки вчиненого та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду під; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на свідків з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, оскільки на даний час встановлюються свідки та очевидці подій, а також встановлюється коло причетних до вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення осіб; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки наразі підозрюваний перевіряється органом досудового розслідування на причетність до вчинення аналогічних протиправних дій..

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, суд задовольнив клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Розглядаючи питання щодо зміни запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наступне.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними в матеріалах справи.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має на утриманні дитину неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Слідчим суддею враховується також, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше засуджений не був, інших доводів щодо наявності такого ризику як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в судовому засіданні прокурором не доведено.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. ст.183 КПК України).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

На переконання слідчого судді, слідчим та прокурором в суді не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде достатнім для запобігання існуючих ризиків та існує необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Об`єктивні дані про наявність таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому встановлено обставини, передбачені п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, а тому з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, існують підстави для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки особи, та покладення на підозрюваного обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України. Про такий висновок слідчий суддя приходить виходячи з підозри існуючих ризиків та даних про особу ОСОБА_5 ..

Керуючись ст.ст.177,178, 181, 193, 194, 201, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , до 28.07.2019 р.

На підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема для проведення процесуальних, слідчих дій;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (інші документи) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на орган національні поліції за місцем проживання підозрюваного та слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Строк дії ухвали до 28.07.2019.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1