14 листопада 2019 року Справа № 910/377/19
Провадження №11-сс/991/161/19
СУДДІ ОСОБА_1
14 листопада 2019 року Суд у складі колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року стосовно повернення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, залишив апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Підставою для постановлення такого рішення є те, що скарга, подана ОСОБА_2 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги. В даному випадку колегія суддів вважає, що повернення скарги ОСОБА_2 не є істотним порушенням, оскільки слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо непідсудності розгляду даної скарги. Скасування такої ухвали, за переконанням колегії суддів, в будь-якому разі не призведе до перегляду оскаржуваного рішення слідчого судді, оскільки при новому розгляді слідчий суддя все одно повинен буде закрити провадження за скаргою з підстав, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Тому, більшість колегії суддів прийшла до висновку, що оскільки у даному випадку скарга ОСОБА_2 не може бути розглянута Вищим антикорупційним судом, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду без змін.
При ухваленні даного рішення я голосував проти та викладаю окрему думку, з огляду на таке.
Зміст апеляційної скарги
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказав, що слідчим суддею Вищого антикорупційного суду після скасування постановленої ним ухвали Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду про повернення скарги ОСОБА_2 (справа №910/377/19, провадження №1-кс/910/613/19), поданої на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, було повторно постановлено ідентичну ухвалу (справа №910/377/19, провадження №1-кс/991/1441/19), якою знову повернуто йому, як заявникові, вказану вище скаргу, що є порушенням вимог ст.303 КПК України.
Рух справи
25 вересня 2019 року ОСОБА_2 подав скаргу на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.
27 вересня 2019 року слідчий суддя ОСОБА_3 постановив ухвалу (справа №910/377/19, провадження №1-кс/910/613/19), якою повернув ОСОБА_2 подану скаргу на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.
Не погодившись із постановленою ухвалою слідчого судді, 09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, у якій він прохав скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду (справа №910/377/19, провадження №1-кс/910/613/19).
За результатами розгляду Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду 11 жовтня 2019 року було постановлено ухвалу, якою частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді (справа №910/377/19, провадження №1-кс/910/613/19), вказану ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду скасовано, а матеріали за скаргою ОСОБА_2 повернуто до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України.
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в своїй ухвалі зазначила про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею помилково надано оцінку визначеній заявником підсудності, та на цій підставі скаргу повернуто скаржнику. Також, всупереч положенням частини 2 та 4 ст. 304 КПК України, слідчим суддею в повній мірі не було з`ясовано всі обставини щодо звернення особи зі скаргою.
04 листопада 2019 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду ОСОБА_3 постановлено ухвалу у справі №910/377/19, провадження №1-кс/991/1441/19, якою повторно було повернуто ОСОБА_2 його скаргу на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Згідно із п.п. 1, 2-4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 11 жовтня 2019 року було звернуто увагу слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_3 на необхідність у даному випадку вирішення ним питання у порядку ст.ст. 306, 307 КПК України. Тобто, слідчий суддя мав прийняти за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 одне із рішень, передбачених у ст. 307 КПК України. У свою чергу, слідчий суддя не узяв до уваги висновки і мотиви, які були викладені в постановленій ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 жовтня 2019 року та повторно, вийшовши у судове засідання, повернув ОСОБА_2 зазначену скаргу.
Крім того, частиною першою статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Отже, зі змісту ст.214 КПК України слідує, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.
Також, положення законодавства не передбачають здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.
Тому, вважаю, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею помилково надано оцінку визначеної заявником підсудності, оскільки на даному етапі не можна покладати вирішення питання правової кваліфікації та визначення підсудності саме на заявника. І тому, при наявності відомостей, що дана справа може відповідати критеріям п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, судовий контроль за рішенням слідчих суддів, зокрема, відносно скарги ОСОБА_2 про невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою, має здійснюватися Вищим антикорупційним судом.
З огляду на зазначене вище, приходжу до висновку про те, що ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного від 04 листопада 2019 року у справі №910/377/19, провадження №1-кс/991/1441/19, якою повторно було повернуто ОСОБА_2 його скаргу на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, слід було скасувати, а матеріали судової справи за цією скаргою повторно повернути до Вищого антикорупційного суду для розгляду по суті.
Суддя: ОСОБА_4