Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 585/2788/17

провадження № 51-4249 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 6 червня 2019 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100,
встановив:
Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те що він у період часу з 16 лютого 2016 року по 24 лютого 2017 року заволодів чужими грошовими коштами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 шляхом обману, повторно.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 6 червня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 6 червня 2019 року змінити в частині призначення покарання та призначити менш суворе покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_4 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у касаційній скарзі не оспорюються.
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості; особу ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває під наглядом у лікаря нарколога та психіатра; позитивну характеристику з місця проживання; стан його здоров`я і майновий стан; висновок Роменського міськрайонного відділу з питань пробації про можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, часткове відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди двом потерпілим.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, та на підставі ст. 65, ст. 66, ст. 67 КК суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на вирок місцевого суду, перевірив викладені у ній доводи про суворість призначеного покарання, визнав їх безпідставними, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи засудженого з приводу того, що при призначенні покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховано всі обставини, які пом`якшують покарання, висновок служби пробації, згідно якого його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та дані про особу винного, є безпідставними, оскільки всі обставини, які пом`якшують покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Доводи засудженого ОСОБА_4 , що суд першої та апеляційної інстанцій не врахував той факт, що він добровільно відшкодував шкоду всім потерпілим не знайшли свого підтвердження, оскільки до суду Касаційної інстанції засуджений надав 4 квитанції про перерахування коштів потерпілим, одну з яких неможливо ідентифікувати, при цьому потерпілих було 5 осіб.
Покарання, призначене засудженому, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК та справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст. 50 КК, а також відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Переконливих доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо розміру та виду призначеного покарання не встановлено.
Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив явну невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке б перешкодило суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу.
За таких обставин оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, тому касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 6 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3