ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №617/1605/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2723/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:п.12 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених та захисників на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24.07.2019р. стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченому п.12 ч.2 ст.115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.09.2019 року включно.

Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, за яке, у разі визнання їх винуватими, може бути призначене - довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 раніше вчиняв злочини насильницького характеру і був засуджений за вчинення аналогічного злочину, має не зняту та не погашену судимість, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, які проживають разом з ОСОБА_10 в одному населеному пункті, або зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; ОСОБА_11 не має місця реєстрації, а проживає у гуртожитку; те, що обвинувачені ніде не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а також можуть вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому обвинувачуються. Тож ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не відпали на теперішній час.
В апеляційних скаргах ОСОБА_11 та його захисник просять скасувати ухвалу та поновити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , змінивши запобіжний захід з на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 задля припинення надмірного необґрунтованого тримання під вартою. В обґрунтування своїх апеляційних скарг обвинувачений та його захисник вказують на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України, практики Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України і стороною обвинувачення так і не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений та його захисник посилаються на те, що ОСОБА_11 не причетен до злочину, яке йому інкримінується.
В апеляційних скаргах ОСОБА_10 та його захисник просять скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт за місцем його реєстрації задля припинення надмірного необґрунтованого тримання під вартою та можливості отримання обвинуваченим медичної допомоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних скарг обвинувачений та його захисник вказують на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України, практики Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України і стороною обвинувачення так і не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, захисник посилається на те, що ОСОБА_10 не отримує достатньої медичної допомоги і потребує діагностики та лікування, яке не можливе в умовах тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційні скарги, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою (т.1 а.с.32-37), в той час, як обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання. Захисники просили замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт (т.1 а.с.22).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке, у разі визнання їх винуватими, може бути призначене покарання - довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_10 кілько разів судимий за вчинення різних злочинів.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених та захисників залишити без задоволення, а ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24.07.2019р. стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді