Справа № 581/648/18
Провадження № 1-в/581/19/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , лікаря-психіатра ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в сел. Липова Долина заяву головного лікарня Липоводолинської центральної районної лікарні ОСОБА_7 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, застосованих до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Суть поданої до суду заяви про припинення застосування

примусових заходів медичного характеру:

У червні 2019 року до Липоводолинського районного суду Сумської області подана заява головного лікарня Липоводолинської центральної районної лікарні ОСОБА_7 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, застосованих до ОСОБА_4 , яка мотивована тим, що на підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Під час проведення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку громадянка ОСОБА_4 з`являлась на контрольні огляди до кабінету лікаря-психіатра та за підтримуючим лікуванням протягом 6 місяців. Громадянка ОСОБА_4 10 червня 2019 року оглянута комісією лікарів у складі: голови ЛКК ОСОБА_6 та лікарем-психіатром ОСОБА_6 , лікарем-невропатологом ОСОБА_8 , заступником головного лікаря з медичної частини ОСОБА_9 . За результатами проведеного огляду члени комісії прийшли до висновку, що на теперішній час громадянка ОСОБА_4 не виявила ознак психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, а тому констатовано, що подальше надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку є недоцільним.

Позиції учасників судового розгляду з приводу поданої заяви:

Представник заявника - лікар психіатр ОСОБА_6 підтримав подану заяву та додатково суду пояснив про те, що стан психічного здоров`я ОСОБА_4 після періодичних медоглядів, медикаментозної терапії та вітамінотерапії в певній мірі покращився, зокрема в частині корекції власної поведінки (включаючи збудження психіки, яке на даний час знято). Невиліковною є хвороба психіки у ОСОБА_4 , яка установлена їй у дитинстві, установлений діагноз є невиліковним, має місце тимчасове покращення стану (тимчасова ремісія, яка невідомо скільки буде тривати). Уточнив, що після проведення лікування ОСОБА_4 не становить безпеки для суспільства та оточуючих, є дієздатною особою і віддає звіт своїм вчинкам та усвідомлює їх значення.

Прокурор ОСОБА_3 погодився із вищевказаною заявою, зазначивши, що ОСОБА_4 не одужала повністю, хворобливий стан психіки зберігається, проте заходи примусового медичного характеру доцільно припинити.

Захисник ОСОБА_5 підтримала подану заяву про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно її підзахисної, оскільки для цього відпали законні підстави.

ОСОБА_4 погодилася із поданою заявою щодо припинення дії примусових заходів медичного характеру, підтвердивши, що вона не відчуває того збудження психіки, яке у неї було раніше, проведене лікування їй допомогло, зараз вона також періодично приймає ліки для підтримання стану її здоров`я.

Норми права, які застосовуються судом при вирішенні питання

про припинення застосування примусових заходів медичного характеру:

Згідно з ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Ч. 3 ст. 95 КК України передбачено, що у разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.

Відповідно до вимог ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 515 КПК України постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначено те, що ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.

Висновки суду:

На підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До цього, з висновку судово-психіатричного експерта № 456 відносно ОСОБА_4 , проведеної 06 вересня 2018 року на стадії досудового розслідування кримінального провадження №0000129 від 26 липня 2018 року, вбачаються формулювання про те, що в період вчинення інкримінованих обвинуваченій правопорушень, підекспертна виявляла ознаки легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, не могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 також не могла, повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 51-54). Тобто, за змістом ч. 1 ст. 20 КК України, ОСОБА_4 станом на час вчинення інкримінованих їй органом досудового розслідування діянь та на час проведення експертизи перебувала у стані обмеженої осудності.

Комісією лікарів Липоводолинської ЦРЛ 11 червня 2019 року сформовано висновок про покращення психічного стану ОСОБА_4 , після проведеного лікування, уточнено те, що вона підвищеної соціальної небезпеки для оточуючих на даний час не представляє та не потребує подальшого застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ураховуючи роз`яснення щодо дійсного стану здоров`я ОСОБА_4 , надані лікарем-психіатром ОСОБА_6 у судовому засіданні при розгляді вищевказаної заяви, а також приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованих діянь ОСОБА_4 у стані обмеженої осудності, що за змістом ч. 2 ст. 20 КК України, не виключає подальшого провадження судового розгляду даної справи, а також тяжкість психічного розладу, тяжкість інкримінованих діянь і те, що обвинувачена не становить значної небезпеки для суспільства, то суд уважає за необхідне припинити застосування примусових заходів медичного характеру, установлених ухвалою місцевого суду від 22 жовтня 2018 року з продовженням подальшого судового розгляду даного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1,2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Керуючись ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.94, 95 Кримінального кодексу України, ст. 372, 503, 512-514, 515 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити заяву головного лікарня Липоводолинської центральної районної лікарні ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку застосованих до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Припинити застосовані до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Продовжити розгляд кримінального провадження по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 26 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 та призначити до відкритого одноособового судового розгляду в залі судових засідань Липоводолинського районного суду Сумської області на 10 год. 00 хв. 11 липня 2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1