Справа № 206/5634/19
Провадження № 1-в/206/423/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, раніше судимий: - 13.07.2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки; - 16.10.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком від 13.07.2005 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі; - 16.12.2008 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців за вироком від 16.10.2006 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі; - 26.11.2014 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки. На підставі ухвали Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22.04.2015 року, відмінено звільнення з випробувальним терміном та направлений для відбуття покарання до місць позбавлення волі строком 4 роки; - 23.12.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим, призначено покарання строком 4 роки позбавлення волі; - 21.02.2017 ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області, на підставі ст. 82 КК України не відбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 29 днів позбавлення волі, замінено на обмеження волі; засуджений 13.04.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

08.10.2019 року начальник державної установи Ігренського ВЦ (№133) звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з поданнямпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у підвідомчій установі з 21.03.2017 року має 6 заохочень (05.10.2017 року, 11.01.2018 року, 26.10.2018 року, 30.11.2018 року, 14.06.2019 року, 13.09.2019 року), та 4 стягнення (19.06.2017 року, 18.02.2018 року, 07.03.2018 року та 19.03.2018 року), які зняті та погашені; під час відбуття покарання у СІК-45 мав 2 заохочення (24.06.2016 року та 27.12.2016 року), а також мав одне стягнення (22.10.2015 року), яке погашено. Характеризується позитивно, з серпня по грудень 2017 року та з січня по лютий 2018 року працював на контрагентських об`єктах, з березня 2018 року по теперішній час не працевлаштований.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання відносно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, які були зняті та погашені, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 13.05.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність шести заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення, оскільки за період відбуття покарання він отримував серед ряду захочень, ще й чотири стягнення, які хоча зняті та погашені, та не дають суду впевнитись у тому, що він підлягає умовно-достроковому звільненню так як звіленнню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1