Справа № 314/354/19
Провадження № 1-в/314/301/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2019 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали клопотання засудженого Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріупополь Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1)10.12.1999 року за ст.ст. 17, 81 ч.3, 208, 42, 46 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки року за ст. 141 ч.2, 46-1КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки, штраф - 680 грн.
2)17.11.2000 року за ст.ст. 140 ч.2, 43 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 його особистого майна. Звільнений: 28.02.2003 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 7 місяців 23 дні.
3)16.01.2008 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений: 15.02.2010 року умовного-достроково наневідбутий строк 1 рік 1 місяць 1 день.
По даній справі засуджений: 11.01.2011 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Артемівського міського суду Донецької області від 16.01.2008 року і призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Знову засуджений 27.05.2011 року Артемівським міським судом року Комунарським районним судом Донецької області за ст.ст. 187 ч.4, 121 ч.2, 127 ч.1, 122 ч.1 70 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 70 ч.4 КК України зараховано в строк покарання за вироком Артемівського міського суду Донецької області від11.01.2011 року і призначено до відбуття 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Верховного Суду України від 20.08.2013 року виключити ст.ст. 122 ч.2, 127 ч.1 КК України, рахувати засудженим за ст.ст. 187 ч.4, 121 ч.2, 70 ч.4 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.02.2016 року зараховано в строк попереднє ув`язнення з 02.01.2011 року по 06.09.2011 року. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.03.2016 року зараховано в строк попереднього ув`язнення з 02.01.2011 року по 06.09.2011 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 02.01.2011 року Кінець строку: 28.04.2020 року
Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покаранняна строк який залишився.

Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з під час тримання в Державній установі «Бамутська установа виконання покарань №6)» з 05.01.2011 року по 09.11.2011 року, характеризувався посередньо. Вимоги режиму тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 09.11.2011 року по 30.07 2017 року відбував покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (96)». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 3 стягнення накладених правами начальника відділення СПС, які на даний час погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника відділення.

З 30.07.2017 року по 06.05.2018 року відбував покарання в Державній установі «Кам`янській виправній колонії (№101)». За час відбування покарання в даній установі режим відбування покарання порушував, за що мав 1 стягнення накладене правами начальника установи, яке на даний час зняте в установленому законом порядку, заохочень не мав.

06.05.2018 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні (55) при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».За час відбування покарання характеризувався наступним чином: за сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника установи, стягнень не має.
На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку із хворобою на туберкульоз. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної, так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для їх виконання.До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре.

Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, відвідує бібліотеку установи.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі в роботі самодіяльних організацій. Не входить до складу ради колективу засуджених.
Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.
Вину в скоєних злочинах визнає, розкаюється.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_3 протягом часу відбування покарання 2018-2019 роки не працював.

Рішенням комісії установи від 28.10.2017 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання засудженого Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

12.06.2019

відмовлено в задоволенні подання, заяви, клопотання