Дата документу 04.12.2019 Справа № 328/2159/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/2159/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1546/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 259 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак Запорізької області, громадянин України, який має вищу освіту, дані про працевлаштування відсутні, одружений, який має неповнолітню дитину 2010 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у тому АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та йому призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Вироком вирішено питання судових витрат до долю речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 1 жовтня 2016 року, о 10 годині 50 хвилин, знаходячись в місті Токмак Запорізької області, в межах дії базової станції № 10663 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», розташованої по вулиці Володимирська, 1 в місті Токмак Запорізької області, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення громадської безпеки в частині надання недостовірної інформації про загрозу злочинного посягання, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є хибною, за допомогою радіоелектронного засобу з ІМЕІ: НОМЕР_1 з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , зателефонував до чергової частини Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на номер спеціальної телефонної лінії «102» та здійснив завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян підготовку вибуху, а саме повідомив, що в будівлі міськвиконкому Токмацької міської ради, за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Центральна, 45, закладена вибухівка.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням є явно несправедливим внаслідок м`якості та невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, судом не в повній мірі враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що невизнання вини та намагання обвинуваченого штучно створити собі алібі є проявом бажання уникнути кримінальної відповідальності та в сукупності свідчать про відсутність критичного ставлення до вчинення тяжкого злочину, його суспільно-небезпечних наслідків, а отже про небажання стати на шлях виправлення.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування свої вимог вказує на недоведеність того, що абонентський номер НОМЕР_2 належав йому чи був у його користуванні. Наполягає на тому, що він належить іншій особі ОСОБА_10 .
Зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника від 27.08.2018 р. про витребування у прокурора доказів, що прямо вказують на причетність до вчинення злочину іншої особи, листа заступника начальника СБУ від 04.10.2016 № 59/5/2-1436нт, протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , а також у виклику і допиті в судовому засіданні останнього.
Вважає, що суд безпідставно відхилив показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , стороною ж обвинувачення взагалі не було здійснено жодних заходів для перевірки його алібі та спростування показань вказаних свідків.
Також, на думку обвинуваченого, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про витребування рапорту заступника начальника сектора карного розшуку ОСОБА_14 та про допит останнього в якості свідка.
За доводами обвинуваченого, наведене вище свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Також апелянт вказує на недопустимість ряду доказів.
Так, слідчим за участю понятих було здійснено запис телефонного повідомлення з системного носія на диск, тобто зроблено копію повідомлення. Однак, де саме був зроблений запис у слідчому відділі, чи у чергові частині, які мають різні адреси судом не встановлено. Встановлення точної адреси є необхідним для вирішення питання допустимості доказу якщо запис здійснювався у слідчому відділі, а не в черговій частині, то це свідчить, що джерело доказу було переміщено і є невідомим, чи були здійснені якісь втручання у запис, який містився на системному носії.

Вважає, що експертом ОСОБА_15 грубо порушені вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а тому суд необґрунтовано відніс висновок експерта від 02.03.2017 № 32/7.2/59 до допустимих письмових доказів.

Зазначає, що було порушено вимоги ст. 290 КПК України при відкритті матеріалів кримінального провадження. Вказує, що файл із повідомленням про замінування програвався слідчим на комп`ютері, при цьому слідчий ніяких дисків із матеріалів справи не доставав та до системного блоку комп`ютеру не вставляв. Тому просить визнати недопустимим доказом CD-R диски, що містяться у конверті у т. 1 на а.с. 129, оскільки їх зміст йому був не відтворений при відкритті матеріалів провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що суд не дав належну оцінку висновку експерта № 2495 від 26.07.2018 р., а також не поставився критично до показань працівників поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які в ході досудового розслідування за його заявою про зловживання і фальсифікації з боку зазначених працівників поліції відмовилися надавити слідчому прокуратури показання та зразки свого почерку.

В апеляційній скарзі обвинуваченого також викладена вимога про повторне дослідження апеляційним судом всіх доказів у кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального право порушення.

На думку апелянта, судом першої інстанції при розгляді справи порушено засади кримінального судочинства законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів та доведеності перед судом їх переконливості.

Так, судом проігноровано положення ч. 2 ст. 9 КПК України в частині дослідження документів досудового слідства, які містять обставини, що виправдовують обвинуваченого. Зокрема, судом проігноровано клопотання захисника від 27.08.2018 р. про витребування у прокурора доказів і допит свідка, незважаючи на те, що витребувані документи прямо вказують на причетність до вчинення злочину іншої особи ОСОБА_10 .
Стороною обвинувачення не доведено, що кафе, де за показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 01.10.2016 р. у період часу з 10-00 год. по 11-00 год. знаходився ОСОБА_7 , знаходиться межах дії базової станції № 10663 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».

Апелянт зазначає, що суд безпідставно відхилив клопотання від 02.07.2018 р. про витребування рапорту заступника начальника сектора карного розшуку ОСОБА_14 та про допит останнього в якості свідка.
Вважає, що суд безпідставно розцінив як письмовий доказ дані, зазначені у протоколі огляду предмету від 03.10.2016 р., що складений слідчим ОСОБА_16 у приміщенні кабінету № 17 Токмацького ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Токмак, вул. Центральна, 43, адже поняті ОСОБА_20 , ОСОБА_21 показали суду, що не відвідували будівлю за цією адресою та не брали участі у слідчих діях за вказаною адресою, а журнал обліку відвідувачів та запорошених до Токмацького ВП не містять даних про реєстрацію зазначених осіб.
Зазначені факти, на думку захисника, ставлять під сумнів зміст протоколу. складеного під час проведення відповідної слідчої дії, у тому числі походження диску CD-R із записаним аудіо файлом «40ml8.wav» від 01.10.2016 р., тому протокол огляду диску та сам диск не можуть визнаватися допустимими доказами.
Вважає, що суд дійшов до невірного висновку про те, що поняті ОСОБА_20 , ОСОБА_21 підтвердили відповідність своїх підписів на протоколах огляду від 03.10.2016 р., а в подальшому суд не дав належної оцінки тому, що працівники поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 відмовилися надавити слідчому прокуратури зразки свого почерку і підписів у ході досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 про зловживання і фальсифікації з боку працівників поліції.

Посилаючись на те, що упаковку одного з дисків, що були надіслані до експертної установи, було порушено, а також на те, що експерт самостійно визначив назву файлу, зазначену у постанові слідчого, як помилку, тобто були порушені вимоги п.п. 2.1, 3.4, 4.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, вважає висновок експерта ОСОБА_15 від 02.03.2017 р. № 32/7.2/59 недопустимим доказом.

Адвокат, посилаючись на ч. 12 ст. 290 КПК України, вважає недопустимим доказом CD-R диски, що містяться у конверті у т. 1 на а.с. 129, оскільки вищевказані диски під час ознайомлення обвинуваченого з матеріалів справи із герметично закритого конверту експертної служби не вилучалися, і відповідно не могли бути йому відтворені.

Вважає, що суд надав перевагу показанням працівників поліції, які зацікавлені у засудженні ОСОБА_7 , у тому числі щоб приховати фальсифікацію процесуальних документів та штучне створення доказів обвинувачення у справі, над показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
Зазначає, що судом не надано належної оцінки висновку експерта № 2495 від 26.07.2018 р., у якому зазначено, що досліджуваний запис є копією, встановити у категоричній формі наявність/відсутність на досліджуваному записі монтажу, змін, редагування, цифрової обробки тощо не є можливим, у зв`язку із тим, що не встановлена оригінальність записів.

Вважає, що матеріалах справи відсутній ряд важливих процесуальних документів, зокрема щодо повноважень слідчих здійснювати досудове розслідування цього кримінального провадження, що не було перевірено судом.

Крім того, в апеляційній скарзі захисника викладено клопотання про витребування та дослідження доказів певних доказів, а також про повторне дослідження доказів, які були дослідженні судом першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора адвокат вказує на її необґрунтованість та просить відмовити у задоволенні.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду 28 жовтня 2019 року було доручено суду першої інстанції провести службову перевірку за фактом відсутності у матеріалах провадження речового доказу диску CD-R із записаним аудіофайлом «40m18.wav» від 01.10.2016.

Листом від 19.11.2019 р. Токмацький районний суд Запорізької області повідомив, що за наслідком дисциплінарного провадження встановлено винну особу, але вказаний речовий доказ не знайдено.

З цього приводу прокурор вважала за необхідне в порядку ст. 333 КПК України доручити органу досудового розслідування вчинити певні слідчі (розшукові) дії та встановити місцезнаходження речового доказу в суді першої інстанції, або доручити органу досудового розслідування в строк до двох місяців провести огляд комп`ютера з метою встановлення наявності запису від 01.10.2016 р., здійснити запис на диск у відповідному до КПК України порядку, та надати апеляційному суду.

Захисник заперечив проти клопотання прокурора з тих підстав, що сторона захисту від самого початку просили визнати вказаний доказ недопустимим, а прокурор, по-суті, просить створити новий недопустимий доказ.

Обвинувачений підтримав захисника, зазначивши, що сторона захисту вже просила надати оригінал запису, але їм надали копію з цього диску.

Колегією суддів було прийнято рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання прокурора, оскільки воно не ґрунтується на положеннях ст. 333 КПК України.

Зокрема у відповідності до ч. 4 ст. 333 КПК України суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Наведена прокурором слідча дія вже була проведена під час досудового розслідування.

При цьому колегія суддів окремо звертає увагу на те, що задоволення такого клопотання прокурора буде явно порушувати справедливий баланс інтересів сторін кримінального провадження, оскільки однією з вимог апеляційних скарг сторони захисту є визнання недопустимим саме речового доказу, яким зафіксовано голос анонімного диктора, вилученого у черговій частині відділу поліції.

Щодо апеляційних вимог, адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги сторони захисту. Зазначив, що слідчі дії за подією 01.10.2016 почали здійснювати 03.10.2016 р. і, нібито, з участю понятих. Але поняті впевнено показали, що у черговій частині їх не було, вони були лише в приміщенні слідчого відділу. Всупереч тверджень суду, викладених у вироку, поняті категорично заперечували щодо участі у вилученні аудіозапису в черговій частині не приймали.

Обвинувачений також підтримав апеляційні скарги сторони захисту. Вважає дивним, що речовий доказ - диск з аудіо записом пропав саме тоді, коли ДБР розпочало розслідування відносно працівників поліції з приводу фальсифікації доказів у кримінальному провадженні.

Прокурор просила задовольнити усі апеляційні скарги частково, скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд справи, адже неможливо дослідити докази апеляційним судом. Підтвердила, що ДБР розслідує провадження за фактом фальсифікації доказів, але остаточного рішення ще не прийнято.

Апеляційним судом були частково задоволені клопотання обвинуваченого та його захисника з приводу повторного дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду за участю сторін було досліджено: протокол огляду предмету від 3 жовтня 2017 року, складений слідчим ОСОБА_16 ( т. 1 а.с. 84); протокол огляду предмету від 3 жовтня 2016 року, складений слідчим ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 85-86); висновок експерта № 32/7.2/59 від 2 березня 2017 року (т. 1 а.с. 123-129).

Заслухавши доповідь судді, прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та частково повторно їх дослідивши, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить наступних висновків.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 2 статті 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.
В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, зокрема, й спосіб отримання доказів.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року (справа № 1-31/2011) визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
За ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Сторона захисту під час судового розгляду кримінального провадження наполягала на тому, що доказ, на якому ґрунтується усе обвинувачення, диск CD-R із записом телефонного анонімного повідомлення є недопустимим.
Зокрема, посилаючись на показання понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які категорично заперечували перебування у приміщенні чергової частини (яка знаходиться за іншою адресою, ніж слідчий відділ), сторона захисту вказувала на недопустимість відомостей, що містяться у протоколі огляду предмета від 03.10.2016, що складений слідчим Токмацького ВП ОСОБА_16 .
Відповідно до вказаного протоколу 03.10.2016 в період часу з 11-30 до 12-00 години, слідчим ОСОБА_16 в приміщенні кабінету № 17 Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Центральна, 43, за участі начальника чергової частини Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 був оглянутий комп`ютер із програмою «AmurBase», у програмі знайдено записи дзвінків від 01.10.2016, у тому числі із даними: «дата 01.10.2016, вызов 10:57:55, начало 10:57:57, длительность 00:00:34, описание 2-05-27». Вказаний запис є звуковим файлом 40m18.wav, розміром 137 КБ, який в подальшому був записаний на оптичний диск CD-R 2196 107 L В 33425 (т. 1 а.с. 84).

Суд першої інстанції критично віднісся до показань понятих, які заперечували проведення зазначеної слідчої дії за їх участі, та відхилив доводи сторони захисту про те, що відсутність понятих у приміщенні чергової частини підтверджена відомостями журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, але переконливих мотивів, з яких він прийшов до таких висновків суд не навів.
Тому висновок суду першої інстанції щодо допустимості доказу диску CD-R із записом телефонного повідомлення не можна вважати достатньо мотивованим.
Запис голосу, який містить аудіофайл на оптичному диску CD-R 2196107LВ33425, був об`єктом експертного дослідження, за наслідком якого судовий експерт мав дати відповідь на питання, чи належить голос й мовлення, зафіксовані в запису анонімного повідомлення у файлі 500235340m18.wav на наданому на дослідження CD-R диску № 2196 107 L В 33425, які позначення умовним індексом «ГОЛОС 2» у протоколі огляду від 03.10.2016, громадянину ОСОБА_7 .

Як випливає із дослідницької частини висновку експерта № 32/7.2/59 від 02.03.2017, об`єкти для дослідження (диск CD-R 2196 107 L В 33425 та диск CD-R N123UD25080725L3C2, який містить фонограму слідчої дії за участю ОСОБА_7 у якості зразків мовлення останнього) надійшли у розпакованому вигляді.

У судовому засіданні експерт пояснив, що йому на дослідження об`єкти надійшли у розпакованих конвертах, тому що при прийомі об`єктів для експертного дослідження співробітники канцелярії НДЕКЦ перевіряють тотожність наданих об`єктів з тими, які зазначені у направленні на експертизу.

Суд першої інстанції, пославшись на п. 9 наказу МВС України від 17.07.2017 за № 591 «Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України», взяв до уваги зазначені пояснення експерта, та відкинув посилання сторони захисту щодо порушення цілісності упаковки.

Проте п. 9 зазначеної інструкції визначає таке.

Об`єкти дослідження та порівняльний матеріал подаються до ДНДЕКЦ, НДЕКЦ в упакуванні, що забезпечує їх збереження від несанкціонованого доступу, і засвідчуються в установленому законодавством порядку.

Якщо після розпакування прийнятих об`єктів дослідження та порівняльного матеріалу установлено їх невідповідність переліку, зазначеному в документі про призначення, судовим експертом за участю керівника відділу (сектору, групи) ДНДЕКЦ, НДЕКЦ, у якому працює судовий експерт, складається акт про невідповідність (додаток 5) у двох примірниках. Про факт установленої невідповідності невідкладно інформується директор ДНДЕКЦ, НДЕКЦ, ініціатор (з наданням йому одного примірника акта) для прийняття рішення про доцільність подальшого проведення судової експертизи або експертного дослідження. До прийняття ініціатором рішення по суті проведення судової експертизи або експертного дослідження призупиняється. Другий примірник акта залишається в ДНДЕКЦ.

З цього вбачається, що експерту об`єкти дослідження та порівняльний матеріал передаються в упакуванні, що забезпечує їх збереження від несанкціонованого доступу, та саме експерт здійснює їх розпакування та перевіряє відповідність переліку, зазначеному у документі про призначення, а тому доводи сторони захисту що недопустимості висновків судової експертизи заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до вступної частини експертного дослідження, на експертизу надано запис голосу, що міститься на файлі «500235340m18.wav»; проте експерт досліджував файл «0m18.wav».

У судовому засіданні експерт пояснив, що слідчим при направленні об`єктів на експертне дослідження було неправильно зазначено назву файлу, а саме замість «2016» на початку вказана цифра «6». На думку колегії суддів, якщо була допущена технічна помилка, то вона сама по собі не могла б вплинути на вирішення питання щодо недопустимості висновку експертизи. Однак цю обставину колегія суддів враховує у сукупності з іншими недоліками кримінального провадження, які в цілому ставлять під обґрунтований сумнів достовірність висновку експерта.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, має бути врахована якість доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності (рішення від 12.06.2008 по справі «Яременко проти України» п. 78, заява № 32092/02).

Зазначені вище недоліки при збиранні доказів та обґрунтовані сумніви щодо допустимості єдиного речового доказу, на якому, по-суті, ґрунтується усе обвинувачення, а решта доказів є або похідними від нього, або ж прямо не вказують на вину обвинуваченого (тобто є недостатніми для доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину), суттєво впливають на справедливість кримінального провадження в цілому, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку.
Оскільки, як встановлено апеляційним судом, диск CD-R 2196 107 L В 33425, що містить запис анонімного повідомлення про підготовку вибуху, наразі втрачений, про що йдеться в листі голови місцевого суду, можливість отримання інших доказів для доведеності винуватості вичерпано, тому призначення нового судового розгляду кримінального провадження за наслідком скасування вироку не є доцільним, адже наведені вище недоліки досудового розслідування жодним чином при новому розгляді провадження в суді першої інстанції усунути бути не можуть.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України скасувати.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Речовий доказ - CD-R диск з маркуванням вх. № 6268 вих. №5625кт 22.12.2016, із записаним на ньому файлом з назвою «6268.гаг» з наступними файлами в середині: «ZAP_6268_jm.xml», «ZAP_6268_imei.xml», «Адрес BC.xlsx», що долучені до матеріалів кримінального провадження №328/2159/17, - залишити в матеріалах зазначеного кримінального провадження.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 32/7.2/59 від 02.03.2017 року у розмірі 2641,20 грн. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4