Справа № 471/608/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про призначення експертизи за експертною спеціальністю 12.1 Визначення вартості машин, обладання, сировини та споживчих товарів в рамках кримінального провадження № 00000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання про призначення експертизи, у зв`язку із здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст. 242 того ж Кодексу.

Наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності призначення експертизи
Заявник указує на те, що у провадженні необхідно призначити експертизу з огляду на те, що для зясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Обставини указані у зверненні доводяться долученими до нього матеріалами у ксерокопіях, які жодним чином не завірені.

Позиція учасників кримінального провадження

Прокурор, який звернувся із вказаним клопотанням, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду його звернення повідомлений належно, причин свого неприбуття не вказав, проте, з огляду на положення ч.3 ст. 244 КПК України, слідчий суддя не убачав об`єктивних перешкод для розгляду клопотання по суті за відсутності особи, яка його внесла, і згідно норми ч. 1ст. 107 КПК України, за таких умов, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, у свою чергу, перевіривши відповідність вказаного звернення вимогам кримінального процесуального закону, виходив із такого.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положеньКонституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зокрема, відповідно до ст. 244 КПК України, у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.
У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання; 4) вид експертного дослідження, що необхідно провести, та перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.
До клопотання також додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Слідчий суддя задовольняє клопотання, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта.
Тобто, у силу ст.ст. 22, 26 КПК України, саме заявник у своєму зверненні має навести переконливі мотиви, які указували б на те, що у провадженні дійсно потрібні спеціальні знання шляхом подання копій відповідних матеріалів.
Разом з тим, у цій ситуації, клопотання не відповідає вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 244 КПК України, так додані до звернення матеріали належним чином не завірено (засвідчено).
Так, Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що для аналізу цього типу питання слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти. Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
Згідно ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа. Такі матеріали (документи), які надав заявник, у розумінні ст. 99 КПК України, не можуть уважатися їх дублікатами.
Слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, повертає його особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 244 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що клопотання подано без додержання вимог частини другої статті 244 того ж Кодексу, а тому його слід повернути особі, яка його подала, у порядку частини 4 указаної статті зазначеного Кодексу.
До того, ж додані до клопотання матеріали не містять будь яких даних про те, у який спосіб були отримані ті чи інші документи.
Інакше кажучи, у розпорядженні слідчого судді на даний час відсутні відомості про те, що усі докази, які вказують на необхідність призначення експертизи в рамках цього кримінального провадження отримані у порядку, що визначений чинним КПК України, як то, запити слідчого, протокол тимчасового доступу до речей та/або документів чи інші процесуальні документи.
Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватись на доказах, які визнані судом недопустимим, то слідчому судді належить переконатись, що речі, відносно яких прокурором ставить питання, отримані згідно із кримінальним процесуальним законом.
Однак, у цьому випадку такі документи для дослідження не надані.
Це говорить про те, що наразі є недоцільним призначення експертизи, докази, у тому числі й речові, не можуть бути надані для дослідження експертам і покладені в основу їх висновку, оскільки це неминуче призведе до недопустимості самого висновку, як доказу у кримінальному провадженні, чого слідчий суддя допустити не може.
А у разі відсутності у розпорядженні слідства оригіналів документів, слід надати докази, що їх копії отримані у встановленому законом порядку.
А тому, слідчий суддя, будучи наділеним повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вважає за необхідне повернути це клопотання заявнику.
З цих мотивів, керуючись 244, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про призначення експертизи за експертною спеціальністю 12.1 Визначення вартості машин, обладання, сировини та споживчих товарів в рамках кримінального провадження № 00000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, - повернути особі, яка його подала.
Повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення і є обов`язковою до виконання на всій території України.
Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1