Дата документу 29.05.2019 Справа № 331/871/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/871/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/421/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні, а також тим, що прокурором не надано доказів про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Слідчий суддя дійшов хибного висновку про те, що підозрюваний визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки останній стверджує, що це була необхідна самооборона та його дії слід кваліфікувати за ст.124 КК України. Слідством під час проведення досудового розслідування встановлено низку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чим може перешкоджати виконанню процесуальних рішень. Підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Усвідомлюючи можливе покарання у разі визнання його винним, ОСОБА_6 може зникнути з місця свого постійного мешкання та переховуватись від правоохоронних органів, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні. Знаходячись на свободі, зважаючи на позицію невизнання ним вини та відмови співробітництва зі слідством, підозрюваний може здійснити спроби впливу на свідка ОСОБА_12 , який є його знайомим, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, жодних підтверджень того, що ОСОБА_6 утримує свою матір, яка офіційно працевлаштована, та доньку, яка мешкає окремо, разом з його дружиною, захистом не надано.

Досудове розслідування по вищевказаному провадженню триває. Існують достатні підстави вважати, що підозрюваний становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів. Прокурор вважає, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є таким, що не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області

ОСОБА_11 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В клопотанні зазначено, що 22 лютого 2019 року, приблизно о 03-35 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні арт-клубу «Jet», який розташований за адресою: м.Запоріжжя пр.Соборний, 92, діючи з

прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше йому не знайомому ОСОБА_13 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, стиснув ніж у руці, наніс останньому один удар в область тулубу, чим спричинив ОСОБА_13 , згідно з довідкою КУ «Запорізька клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя» від 22 лютого 2019 року, проникаюче в черевну порожнину поранення передньої брюшної стінки, поранення шлунку (наскрізне), дотичне поранення підшлункової залози. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину.

22 лютого 2019 року о 19-00 годині підозрюваний ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

23 лютого 2019 року о 09-40 годні підозрюваному ОСОБА_6 особисто повідомлено про підозру.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2019 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23 квітня 2019 року 19-00 годині.

18 квітня 2019 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23 травня 2019 року.

18 квітня 2019 року о 09-00 годині підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 отримали копію клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріали, якими воно

обґрунтовується.

Таким чином, слідчий дійшов висновку, що без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо уникнути ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим підозрюваному необхідно продовжити йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з клопотанням, слідчий, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, які не зменшилися та продовжують існувати, просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до трьох місяців.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя врахував зазначені вимоги закону при розгляді клопотання.

Так, із долучених до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами: відомостями з протоколу огляду місця події від 22 лютого 2019 року (а.с.11-13, 21-23, 29-32); протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 22 лютого 2019 року (а.с.42-44); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2019 року (а.с.45-46, 51-52, 56-57); протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 22 лютого 2019 року (а.с.53-55) протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 22 лютого 2019 року (а.с. 47-50); протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 22 лютого 2019 року (а.с.58-60); протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 лютого 2019 року (а.с.63-67) тощо.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказаний злочин, тобто про те, що останній обґрунтовано підозрюється у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ані слідчим, ані прокурором не доведено, що встановлені під час досудового розслідування ризики, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , не зменшилися та продовжують існувати.

Обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме щодо можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого; знищення речових доказів, слідчий суддя вважав недоведеними, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки з матеріалів, доданих до клопотання, не вбачається, що ОСОБА_6 вживалися або можуть бути вжиті дії щодо переховування від органу досудового розслідування та суду. Крім того, органом досудового розслідування усі речові докази вилучені, свідки та потерпілий допитані.

Також слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні доньку.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозрюваний виконує свої процесуальні обов`язки та умов застосовного відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дотримується. Даних про те, що останній у будь-який спосіб перешкоджає кримінальному провадженню, суду апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що досудове розслідування вже закінчено та обвинувальний акт у провадженні відносно ОСОБА_6 направлений до суду.

Тому, в подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4