ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2068/19 Справа № 185/348/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001371 від 18 червня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001371 від 18 червня 2018 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, повернуто прокурору Павлоградської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на відсутність в обвинувальному акті формулювання фактичних обставин кримінального провадження номера та дати складання Договору про повну матеріальну відповідальність та нерозголошення комерційної таємниці, укладеного між ОСОБА_6 та директором ТОВ «Дакорт» ОСОБА_9 , відомостей про час, місце, спосіб вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та направити провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність судового рішення вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію злочину із зазначенням відповідних положень закону та формулюванням обвинувачення. Посилання суду як на підставу для повернення акта на відсутність номера та дати складання Договору про повну матеріальну відповідальність і нерозголошення комерційної таємниці, укладеного між ОСОБА_6 та директором ТОВ «Дакорт» ОСОБА_9 , прокурор вважає безпідставним, оскільки ці обставини не є вирішальними з огляду на те, що інші зазначені в акті відомості вказують на повну матеріальну відповідальність обвинуваченого. Окрім цього, на думку прокурора, суд на стадії підготовчого судового розгляду необґрунтовано вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону не відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є обґрунтованими.
Як видно з обвинувального акта, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
Поряд із цим, обставину наявності матеріальної відповідальності у обвинуваченого слідчий обґрунтовує договором про повну матеріальну відповідальність та нерозголошення комерційної таємниці, укладеним ТОВ "ДАКОРТ" з обвинуваченим, тоді як посилання на номер та дату складання цього договору відсутні.
З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_6 ставиться у провину привласнення грошових коштів у конкретний період часу, зазначення в акті дати укладення цього договору є вирішальним, оскільки в подальшому може істотно вплинути на правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Доводи прокурора про те, що інші зазначені в акті відомості вказують на наявність у ОСОБА_6 матеріальної відповідальності, колегія суддів розцінює як необґрунтовані, оскільки обставини злочину мають бути викладені у спосіб, який не повинен викликати жодних суперечностей.
Також в обвинувальнолму акті відсутні відомості про час, місце та спосіб кримінального правопорушення.
Вищенаведене свідчить про відсутність в обвинувальному акті формулювання фактичних обставин кримінального провадження.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 191 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4