Ухвала
02 вересня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-4336 ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Верховного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, крім іншого, мають бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.
Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК України. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
З огляду на викладене, вимоги касаційної скарги потерпілого про зміну касаційним судом вироку суду першої інстанції не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Крім того, потерпілий в мотивувальній частині скарги вказує на порушення, які на його думку, допущені судами обох інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, однак в прохальній частині скарги просить змінити чи скасувати лише вирок місцевого суду, при цьому, вимоги стосовно ухвали апеляційного суду не ставить.

Враховуючи зазначене, вимога потерпілого у касаційній скарзі не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, а тому позбавляє суд можливості встановити його позицію щодо результату касаційного розгляду.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання ним копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду потерпілим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6