Дата документу 18.11.2019
Справа № 501/1095/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рівне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
Іллічівським міським судом Одеської області здійснюється зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 24.02.2019, о 03 годині 00 хвилин, він знаходився в приміщенні нічного клубу «Метрополіс», який розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 15, де в нього в ході розмови з ОСОБА_6 раптово виник конфлікт на побутовому ґрунті. В ході конфлікту ОСОБА_5 з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_6 , в результаті якого ОСОБА_6 впав на підлогу, втративши свідомість, та отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 04 годині 20 хвилин в реанімаційному відділенні КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» потерпілий ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Згідно висновку судовомедичної експертизи № 21 (164) від 04.04.2019 смерть ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку та крововиливів під його оболонки. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.
На трупі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма: крововилив у правий висковий м`яз, лінійний перелом правих: тімяної, вискової (луски та крила клиновидної кістки), правостороння епідуральна (між твердою мозковою оболонкою та кістками черепа) гематома, лівостороння субдуральна (між м`якою та твердою мозковими оболонками) гематома, субарахноїдальний (під м`якою мозковою оболонкою) та контузійні крововиливи головного: зовнішньої поверхні правої вискової частки (2x1,5см) та зовнішньої поверхні лівих лобної та вискової часток (11x7,5см); садна: задньої та зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглоба, передньої поверхні правого та лівого колінних суглобів.
Черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 могла виникнути під час падіння з висоти власного росту з прискоренням та ударом (контактом) правою висково - тімяною областю голови, найбільш ймовірно з твердою плоскою поверхнею, на це вказують характерні ознаки для даного виду ударно-протиударної травми, тобто: в області удара наявність крововилива в висковий м`яз, лінійного перелома тім`яної та вискової кісток з розповсюдженням на основу черепа (в передню черепну ямку), епідуральної гематоми, вогнищевих крововиливів (2x1,5см), а на діаметрально протилежній поверхні, в лівій лобно-висковій області - субдуральна гематома та більш масивні вогнищеві крововиливи (11x7,5см).
Травма: удар в обличчя кулаком та падіння з прискоренням представляють собою єдиний комплекс черепно-мозкової травми, та не можуть бути розділені по ступеню тяжкості.
Дані тілесні ушкодження могли виникнути від ударів тупих предметів у строк 24.02.2019р, на це вказує характер саден з відторгнутими скоринками, а також крововиливів головного мозку за результатами гістологічного дослідження - з вираженою клітинною реакцією та проліферацією.
3акрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 , у вигляді перелома кісток черепа, забія головного мозку та крововиливів під його оболонки, стосовно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя п.2.1.1.а, п.2.1.2, п.2.1.3 б,в,г. (м.Київ, 1995р).
Садна верхньої та нижніх кінцівок як кожне окремо, та і в своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
На момент утворення тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_7 міг знаходитися у вертикальному положенні та звернений передньою поверхнею тулуба до нападника та травмуючого предмета, з ударом кулаком руки в ліву половину обличчя та послідуючим падінням на праву поверхню голови. Таким чином траєкторія при падінні може бути зліва направо відносно вертикального положення потерпілого. Відсутність слідів на лівій поверхні голови ОСОБА_7 , в місті удару кулаком руки нападника може бути обумовлено давністю утворення ймовірного ушкодження такого як синець. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли бути утворені за механізмом, як на це вказують: дані з відеозаписами з камер відеоспостереження, свідки та підозрюваний в представлених матеріалах справи.
Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 заявив про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор в клопотанні зазначила, що існують обставини, що дають підстави обвинувачувати підсудного у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, переліченими в реєстрі матеріалів кримінального провадження, доданому до обвинувального акту.
Прокурор в клопотанні також зазначила, що існують обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також - про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився, а саме що обвинувачений може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, про що свідчить те, що обвинувачений раніше знайомий із свідками, що підтверджується доказами, переліченими в реєстрі матеріалів кримінального провадження, доданому до обвинувального акту.
Обвинувачений та його захисник проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому заперечували.
Суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляду тримання під вартою слід продовжити.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 2 статті 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Згідно ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що існують обставини, що дають підстави обвинувачувати підсудного у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, переліченими в реєстрі матеріалів кримінального провадження, доданому до обвинувального акту.
Крім того, в судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений визнав себе частково винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що існують обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився, а саме що обвинувачений може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, про що свідчить те, що обвинувачений раніше знайомий із свідками, що підтверджується доказами, переліченими в реєстрі матеріалів кримінального провадження, доданому до обвинувального акту.
Судом також встановлено, що зазначені вище обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Тобто, суд при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою повинен перевірити наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що заявлені ризики не зменшилися та що існують обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме в судовому провадженні призначена повторна судово-медична експертиза, яка до цього часу не проведена та висновки якої мають суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.
При прийнятті рішення судом також приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вік та задовільний стан здоров`я, значну міцність його соціальних зв`язків в місті його проживання, наявність в нього родини та утриманців, відсутність у нього постійного місця роботи, його задовільний майновий стан, відсутність у нього судимостей та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196, 197, 199, 369-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 січня 2020 року.
Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя