Провадження № 1-кс/643/4011/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2019 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в обґрунтування якого зазначив, що представляє інтереси ОСОБА_4 , власника квартири АДРЕСА_1 , яку остання придбала за 1 205 000 грн через електронні торги.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2019 у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України на вказану квартиру накладено арешт шляхом заборони її відчуження.

Заявник вважає, що арешт на майно ОСОБА_4 накладений необґрунтовано та всупереч завдань кримінального провадження і просить скасувати його з погляду на наступне: відсутні підстави стверджувати, що дана квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, так як вона не відповідає жодному з критеріїв, перелічених в ч. 1 ст. 98 КПК України. Придбана ОСОБА_4 квартира не є предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України, так як не вибувала з власності потерпілої ОСОБА_6 шляхом її обману чи зловживання довірою, застосованих ОСОБА_7 чи ОСОБА_4 . Саме тому слідчий не зазначав цього в клопотанні про арешт майна. Навпаки, остання придбала квартиру на цілком законних підставах. Жодна з вказаних осіб не спонукала потерпілу передати своє майно чи право на нього.

Крім того, звертаючись з клопотанням про арешт майна слідчий виклав твердження, які не відповідають дійсним обставинам справи та взагалі є помилковими. Так, зазначаючи про злочинні дії ОСОБА_7 в групі осіб не вказує жодної іншої особи цієї групи. Не кваліфікує дії останнього за сукупністю злочинів, проте зазначає що ОСОБА_7 підробив договір позики. Вказує на прискорення ОСОБА_7 продажу спірної квартири з прилюдних торгів за ціною меншою ніж реальна, що неможливо, так як ціна квартири встановлювалась суб`єктом оціночної діяльності, а не ОСОБА_7 . Посилання на незаконність прилюдних торгів також є голослівним, так як не підтверджується жодним доказом.

В суді ОСОБА_3 підтримав доводи свого клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.

Прокурор проти клопотання заперечував, пославшись на обґрунтованість арешту майна та відповідність фактів, викладених в клопотанні про арешт майна, обставинам кримінального провадження. На теперішній час у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій через велике навантаження як на слідчого, так і прокурора, в провадженні яких перебуває велика кількість інших кримінальних проваджень.

Розглянувши клопотання, суд встановив наступні обставини: кримінальне провадження № 0007141 відкрито 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2019, якою орган досудового розслідування Московського ВП ГУНП в Харківській області зобов`язаний внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві ОСОБА_8 , представника ОСОБА_6 , про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_7 підробив договір позики від 02.10.2013, за яким, начебто, її колишній чоловік ОСОБА_9 позичив у ОСОБА_7 50 000 доларів США. В 2015 році, майже через рік після того, як ОСОБА_9 помер, ОСОБА_7 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення вказаного боргу, при цьому невірно зазначив місце проживання ОСОБА_9 , вказавши своє місце проживання АДРЕСА_2 , що позбавило правонаступників ОСОБА_9 своєчасно дізнатися про судовий процес. На той час ОСОБА_6 проживала в Австралії й не знала про цей позов. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2015 з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_7 50 000 доларів США.

В наступному ОСОБА_7 подав до Московського районного суду м. Харкова позов до ОСОБА_6 про стягнення з неї боргу чоловіка, як з правонаступниці, який заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 задоволений. Це заочне рішення скасовано ухвалою того ж суду від 12.10.2018, проте до того, на виконання заочного рішення від 26.01.2017 квартира АДРЕСА_1 , яка на той час на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала ОСОБА_6 , була реалізована на прилюдних торгах, при цьому остання про існування виконавчого провадження сповіщена не була.

Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів кримінального провадження доказами копіями договору позики, судових рішень, свідоцтва про право на спадщину за законом; інформацією з держаних реєстрів.

Жодних слідчих дії, крім долучення до кримінального провадження зазначених матеріалів та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , не виконано, що може свідчить про певну бездіяльність як слідчого, так і процесуального керівника, разом з тим не спростовує доцільності та обґрунтованості застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на вказану квартиру, який має сприяти досудовому розслідуванню та унеможливити її відчуження.

Посилання представника власника майна на те, що спірна квартира не є речовим доказом не є вірним на думку слідчого судді, так як використання даного майна як доказу обставин, що мають бути встановлені під час кримінального провадження, є очевидним. Чи є дана кватира предметом кримінального правопорушення чи дії ОСОБА_7 або інших осіб були скеровані на заволодіння коштами потерпілої мають встановити наступні стадії досудового розслідування.

Питання додаткової кваліфікації дій підозрюваних осіб може бути вирішено шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР в подальшому. Викладені в клопотанні про накладення арешту твердження слідчого, які наразі фактично дублюють показання потерпілої, мають бути підтвердженні чи спростовані в ході досудового розслідування, чому має сприяти обраний захід.

Не дивлячись на твердження слідчого щодо незаконної реалізації квартири на торгах, питання законності проведення торгів з реалізації спірної квартири не є предметом безпосереднього дослідження у даному кримінальному провадженні. Досудове розслідування направлене на встановлення, перш за все, законності дій, що передували торгам.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту та обираючи такий його спосіб як заборона відчуження суд обґрунтовано керувався положеннями ст.ст. 170, 173 КПК України, врахував мету й підстави арешту, а також розумність й співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , про скасування арешту майна квартири АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1