Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/307/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 червня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

Суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові матеріали кримінального провадження № 0000160 за обвинувальним актом у відношенні

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, холостого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого 09.08.2004 Ренійським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі (звільнений 29.01.2016 за відбуттям строку покарання з Жовтневої ВК № 17 Харківської області), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
-в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,289ч.3 КК України ;

-ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, холостого, курсанта військового університету ім..Кожедуба, не судимого, що зареєстрований в гуртожиткуза адресою: АДРЕСА_2 ,зареєстрованому в АДРЕСА_2 ,

-в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,289ч.3 КК України ;

-ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, холостого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого 20.06.2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, ст. 75 КК України 1 рік, 08.08.2013 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі (звільнений 08.04.2016 з Вільнянської ВК УДПтСУ в Запорізькій області № 20 за відбуттям строку покарання), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,
-в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,263ч.1,289ч.3 КК України ;

-ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого, непрацюючого, раніше судимого 11.06.2007 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України 2 роки, 24.09.2009 року Євпаторійським міським судом АРК за ч. 4 ст. 187, ст. 71 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, 19.10.2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 286, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 13 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки (етапований до Харківської установи виконання покарань № 27 УДПтСУ в Харківській області з Селидовської виправної колонії № 82 УДПТСУ в Донецькій області відповідно до ухвали судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.10.2016), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ,
-в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,289ч.3 КК України ;

в с т а н о в и в :

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,289ч.3 КК України ; ОСОБА_11 , в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,289ч.3 КК України ; ОСОБА_12 , в скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2,263ч.1,289ч.3 КК України ; ОСОБА_14 , скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.146 ч.2,187ч.2 ,289ч.3 КК України..
Прокурор просить суд продовжити тримання обвинувачених під вартою. При цьому своє клопотання обґрунтовує тим, що 07.06.2019 року закінчується строк тримання їх під вартою, судовий розгляд справи незакінчений. Зазначає, що ризики, визначені при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли. Обвинувачені звинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 раніше судимі, ОСОБА_15 і зараз відбуває покарання. Всі вони знають місце проживання потерпілого, який є братом ОСОБА_13 і зможуть впливати на нього і перешкоджати судовому розгляду. Крім того, агресивна поведінка обвинувачених в судовому засіданні підтверджує обґрунтованість підозри, що вони знаходячись на волі будуть здійснювати тиск на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 проти продовження строку тримання під вартою заперечують з посиланням на те, що прокурором не доведені ризики, які необхідні для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Потерпілий допитаний, свідки також допитані. Крім того, ОСОБА_10 є інвалідом 2 групи та за станом здоров`я не може перебувати в СІЗО.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечує з посиланням на те, що прокурором не доведені ризики, які необхідні для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_16 можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації в гуртожитку військового університету ім..Кожедуба.
Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_6 проти продовження строку тримання під вартою заперечують з посиланням на те, що прокурором не доведені ризики, які необхідні для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою Зазначають на те, що ОСОБА_12 хоча і є раніше судимим, однак має постійне місце проживання, хворіє туберкульозом і тому можливо обрати такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник підтримали думку інших обвинувачених та їх захисту.

Згідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.

Суд враховує, що обвинувачені згідно обвинувального акту звинувачуються в скоєнні за попередньою змовою у вчиненні особливо тяжкого і тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_15 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 раніше судимі за корисливі злочини, не мають джерела доходів, постійного місця роботи, холості, не мають родини та утриманців, тобто в них відсутні міцні соціальні зв*язки на волі, проживають за межами Харківської області.

Обвинувачений ОСОБА_11 , хоча і є особою, що раніше не судима, однак також звинувачується у вчиненні особливо тяжкого і тяжких злочинів за попередньою змовою з іншими обвинуваченими, строк покарання за які передбачає до 12 років позбавлення волі.

Суд вважає, що на момент розгляду клопотань існують ризики переховуватися від суду, ризик можливого впливу на потерпілого. На підтвердження зазначених ризиків свідчить те, що з урахуванням пред`явленого обвинувачення існує можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, що на думку суду обґрунтовано може викликати загрозу втечі обвинувачених, в них немає міцних соціальних зв*язків. Загроза впливу на потерпілого підтверджується поведінкою та висловлюванням таких погроз з боку обвинувачених на адресу потерпілого та його сім*ї.
Суд погоджується із доводами сторони захисту, що сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Можливість призначення покарання обвинуваченим у вигляді реального позбавлення волі, може викликати загрозу їх втечі, про що також викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».
Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. А тому, з цих підстав суд відмовляє в задоволенні клопотань захисту та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою до 2 серпня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 178, 180, 183, 331 КПК України, - суд

у х в а л и в :
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2019 року, відмовивши таким чином в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 та їх захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3