Провадження №1-кп/127/1059/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за № 0000098 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , про повернення обвинувального акта прокурору, так як обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зазначив, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2018 року у справі № 127/16313/17 обвинувальний акт від 16.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 17 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Згідно обвинувального акта від 16.06.2017 року ОСОБА_3 , діючи як пособник, сприяв вчиненню злочину ОСОБА_7 , який шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в розмірі 8 000 грн. 00 коп., чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України. На досудовому розслідуванні в СВ прокуратури Вінницької області перебувало кримінальне провадження № 0000098 від 17.03.2017 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, та кримінальне провадження № 0000188 від 29.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 29.05.2017 року вказані кримінальні провадження були об`єднанні в одне провадження, яке було зареєстроване в ЄРДР під № 0000098. З чого вбачається, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які в розумінні ч. 2 ст. 190 КК України, на думку сторони обвинувачення, діяли за попередньою змовою. Перелічені вище обставини слугували підставами для повернення обвинувального акта прокурору, так як неможливим є розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_3 окремо від обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , так як під час судового слідства по даним кримінальним провадженням встановленню та доведенню будуть підлягати одні й ті ж самі факти та обставини, одній й ті ж самі свідки та матеріали, та вказані вище документи є тотожними. Однак, як можна побачити із змісту обвинувального акта, він є ідентичним змісту обвинувального акта, який було повернуто прокурору, тобто, зазначені в ухвалі суду від 12.04.2018 року обставини для повернення, стороною обвинувачення усунуті не були, що в свою чергу є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Також в обвинувальному акті невірно зазначені анкетні дані ОСОБА_3 , а саме зазначено перебування його на посаді в органах поліції, що не відповідає дійсності, оскільки на час складання обвинувального акта обвинувачений не працював. Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, при цьому в даному підсумковому процесуальному документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгодженні як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України. Разом з тим в обвинувальному акті допущено помилки при зазначені дати вчинення кримінального правопорушення, зокрема вказано дату 30.05.2017 року. Вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в подальшому під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки законом дозволяється саме зміна обвинувачення в суді, а не виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановлені нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а отже має бути повернутий прокурору, вказані недоліки виключають його судовий розгляд. Просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору та зазначив, що що викладені в обвинувальному акті обставини, кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є суперечливими і не відповідають вимогам КПК України, зокрема й вимогам ст. 291 КПК України та порушують права обвинуваченого.

В підготовче судове засіданння потерпілий ОСОБА_8 на неодноразові судові виклики не з`являвся, хоча судом вживалися передбаченні КПК України заходи для забезпечення явки потерпілого в підготовче судове засідання.

Як вбачається з інформації, яка надійшла на виконання ухвали суду з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про перетин державного кордону України потерпілим ОСОБА_8 , потерпілий 02.07.2018 року перетнув державний кордон України у напрямку "виїзд". Інформації про те, що після 02.07.2018 року потерпілий перебував на території України до суду не надано.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначені захисником обставини не є підставами для повернення обвинувального акта.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Процедура складення обвинувального акта регламентована статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно статті 109 Кримінального процесуального кодексу України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно положень статті 110 Кримінального процесуального кодексу України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Частиною 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист, що чітко визначено національним законодавством, в тому числі, і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Крім того, згідно положень статті 293 Кримінального процесуального кодексу України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Аналіз змісту обвинувального акта свідчить про те, що при його складанні не в повній мірі було дотримано вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за № 0000098, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.
Суд приймає до уваги твердження захисників обвинуваченого про те, що викладені в обвинувальному акті обставини, кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є суперечливими і не відповідають вимогам КПК України, зокрема й вимогам ст. 291 КПК України та порушують права обвинуваченого, оскільки не встановлені всі обставини вчинення злочину.

Вказане свідчить про неконкретність обвинувачення та позбавляє обвинуваченого права знати, в чому саме його обвинувачують.

Крім того, в обвинувальному акті допущено помилки при зазначені місця роботи обвинуваченого та дати вчинення кримінального правопорушення, зокрема вказано дату 30.05.2017 року.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 338 КПК України, передбачено зміну обвинувачення в суді, а не виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, тобто положення даної статті застосовуються саме для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і лише за результатами судового розгляду при встановлені нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Вказане позбавляє можливості сторону захисту належним чином здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду, що безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у статтю 20 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінекі проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий суд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яка стосується відповідних фактів, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52).

Разом з тим, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання, суд не може оцінювати фактичні обставини кримінального провадження, оскільки це відповідно до вимог ст. ст. 314, 315 КПК України не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання, а підлягає встановленню під час судового розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при складанні та затвердженні обвинувального акта не було вжито достатніх заходів, необхідних для дотримання вимог ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

На думку суду, таке недотримання вимог кримінального процесуального закону має наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.

Вказане позбавляє сторону захисту належним чином здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду, а також позбавляє потерпілого на належну реалізацію ними своїх процесуальних прав, що безперечно, порушує права як обвинуваченого так і потерпілого, які гарантуються кожній особі, зокрема статтями 20-24, 42, 56 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору слід задовольнити, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за № 0000098 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України слід повернути прокурору.
Керуючись статтями 291, 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за № 0000098 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя