Справа № 588/980/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 21.03.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тростянець, Сумської області, українки, громадянки України, освіта вища, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, працюючої вчителем фізичної культури Тростянецької філії І-ІІ ступенів №1 закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №5 Тростянецької міської ради, раніше не судимої, -

за ст. 122 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019 року близько 22 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 прийшла до квартири по АДРЕСА_2 , де проживає знайома їй ОСОБА_5 , з якою у неї склалися неприязні відносини. Коли ОСОБА_3 зайшла до коридору вказаної квартири, між нею та ОСОБА_5 виникла словесна сварка, під час якої вони висловлювалися в адресу одна одної нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_3 правою рукою схопила ОСОБА_5 за волосся, а відкритою долонею лівої руки нанесла їй декілька ударів в область обличчя та в область тулуба зліва та права. Після цього ОСОБА_3 зробила крок назад, рухаючись в напрямку вхідних дверей та правою рукою утримуючи за волосся смикнула ОСОБА_5 на себе, в результаті чого ОСОБА_5 впала на підлогу обличчям вниз на виставлену вперед праву руку. Внаслідок своїх умисних протиправних дій, відповідно до висновку судово медичної експертизи №51 від 20.05. 2019 року ОСОБА_3 заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження: по передній поверхні правого плеча в верхній третині синець невизначеної форми розміром 2 см х 4,2 см темно фіолетового кольору; по внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині синець невизначеної форми розміром 2, 5 см х 5, 5 см жовтого кольору; по задній поверхні правого плеча в нижній третині синець невизначеної форми розміром 6х7 см темно фіолетового кольору; по зовнішній поверхні лівого плеча в середній та нижній третині синець невизначеної форми розміром 13 см х 10 см темно фіолетового кольору в центрі та зеленого по периферії; в області підборіддя зліва рана дугоподібної форми розміром 0, 2 см х 0,8 см вкрита світло коричневою кіркою розташованою на рівні навколишньої шкіри; закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, які по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; закритий перелом великого бугра правого плеча без зміщення по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Учиняючи вказані злочинні дії ОСОБА_3 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України не визнала, а визнала свою провину у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та пояснила, що 18.03. 2019 року близько 22 год. вона пішла до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_5 , так як знала, що там знаходиться її чоловік ОСОБА_8 . Вона не пам`ятає хто відкрив їй двері в квартиру, вона попросила, щоб покликали її чоловіка. З кухні вийшла ОСОБА_5 в стані сильного алкогольного сп`яніння, яка висловлювалася нецензурною лайкою в її адресу та підійшла до дверей. Тоді вона лівою рукою відсторонила потерпілу від дверей, пройшла до квартири та в кімнаті побачила накритий стіл. В цей час з кухні вибігла ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці виделку, а в лівій руці в неї був електрошокер. Вона схопила потерпілу правою рукою за волосся, а відкритою долонею лівої руки нанесла їй декілька ударів в обличчя та по руці в область плеча зліва та права. Після цього зробила крок назад в напрямку до вхідних дверей та правою рукою, тримаючись за волосся потерпілої смикнула її на себе, в результаті чого вона впала на підлогу обличчям вниз на виставлену вперед праву руку. Після цього з ванної кімнати вийшов її чоловік ОСОБА_8 , з яким вони пішли додому.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України підтверджується показами потерпілої, свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 18.03. 2019 року вона знаходилась вдома по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вони вживали спиртні напої. Близько 21 год. 30 хв. в двері квартири почувся стук, вона відчинила та побачила ОСОБА_3 , яка її відразу штовхнула рукою в груди, від чого вона впала на підлогу, а ОСОБА_3 наносила їй удари правою ногою в область її правої ноги ближче до бедра, в праву руку ближче до плеча та в голову. ОСОБА_5 перебувала у стані сп`яніння, і хоча руками й закривала обличчя, але ОСОБА_3 вдарила її ногою по підборіддю. Коли вона лежала на підлозі, то ОСОБА_3 наступила на неї ногою в область шиї з лівого боку. ОСОБА_9 допоміг їй встати, а ОСОБА_10 допомогла вмитися на кухні, так як у неї на обличчі була кров. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 заспокоювали ОСОБА_3 . ОСОБА_8 в цей час знаходився у ванній кімнаті. На стіні в коридорі висіли картини і ОСОБА_3 почала їх бити, вона з ОСОБА_10 вибігли з кухні. Коли ОСОБА_8 вийшов з ванної кімнати, то вона просила його не йти, в цей час ОСОБА_3 вхопила її за волосся, ОСОБА_10 намагалася роз`єднати руку ОСОБА_3 від волосся ОСОБА_5 , вона словесно виганяла з квартири ОСОБА_3 та говорила ОСОБА_8 не залишати її, тоді ОСОБА_3 потягнула її тримаючи за волосся до дверей, від чого вона впала та в цей час ОСОБА_3 вирвала в неї пучок волосся на голові. ОСОБА_8 забрав свою куртку і разом з ОСОБА_3 вийшов з квартири. ОСОБА_5 відчула, що не може підняти руку. Наступного дня вона телефонувала до ОСОБА_8 , однак він не відповідав. До лікарні вона звернулася 21.03.2019 року, куди її відвезла ОСОБА_10 , де вона перебувала на лікуванні до 02.04. 2019 року.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що навесні 2019 року він винаймав потерпілій ОСОБА_5 квартиру по АДРЕСА_2 . 18.03. 2019 року на протязі дня він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 вживали спиртні напої в парку м. Тростянець, Сумської області, через деякий час до них приєдналися ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Близько 19 чи 20 години вони всі поїхали на АДРЕСА_2 , де продовжували вживати спиртні напої. Йому телефонувала дружина ОСОБА_3 , але на дзвінки він не відповідав. Через деякий час почули дзвінок у двері, він зайшов до ванної кімнати. Коли ОСОБА_9 відчинив двері, він почув голос дружини, яка запитувала, де чоловік. ОСОБА_9 сказав, що його немає. В цей час ОСОБА_5 почала кричати на ОСОБА_3 , чому вона сюди прийшла. ОСОБА_10 кричала ОСОБА_5 , що вона робить, після цих слів він почув, як тріщить електрошокер. Він вийшов з ванної кімнати та побачив, як ОСОБА_3 тримала за волосся ОСОБА_5 , їх розтягували ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , а потім між ними став він. ОСОБА_3 вирвала у ОСОБА_5 пучок волосся з голови. Він не бачив, щоб потерпіла падала, а також не бачив на ній будь-яких тілесних ушкоджень. Вказані дії тривали хвилин десять, він забрав дружину і вони пішли додому.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 18 березня 2019 року після роботи ОСОБА_8 запросив його в парк, так як ОСОБА_14 збирався проходити службу в Збройних Силах України, то вони вживали спиртні напої. Разом з ними були ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Через деякий час вони поїхали на АДРЕСА_2 , де продовжували вживати спиртні напої. Близько 19 чи 20 години подзвонили у двері, ОСОБА_8 пішов до ванної кімнати, а він відчинив двері та побачив, що прийшла ОСОБА_3 . Вона шукала свого чоловіка, він сказав, що його тут немає. За його спиною стояла ОСОБА_5 , яка кричала та висловлювалась нецензурною лайкою. Він пішов на кухню, ОСОБА_3 стояла на порозі, потім почалася бійка, в яку втрутився ОСОБА_14 . Він вийшов та побачив, що ОСОБА_14 тримає ОСОБА_3 , а остання тримала руками за волосся ОСОБА_5 , він теж намагався їх розтягнути. Подробиць бійки він не пам`ятає, але бачив у руках у потерпілої електрошокер, вона намагалася вдарити ним ОСОБА_3 . Також бачив у потерпілої в руках виделку, яку забрала ОСОБА_10 . Саму бійку він не бачив та не чув, щоб потерпіла падала. Потім з ванної кімнати вийшов ОСОБА_8 , забрав дружину і вони пішли з квартири. Він залишився і вони далі вживали спиртні напої. У потерпілої було вирване волосся, тілесних ушкоджень він на ній не бачив.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є сусідом потерпілої ОСОБА_5 . Десь у лютому чи у березні 2019 року він бачив, як ОСОБА_3 стукала до квартири ОСОБА_5 , а коли їй відчинили двері, він зайшов до своєї квартири. Почувши крик, вийшов з квартири та побачив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 тримають одна одну руками, але за що саме він не роздивився, а хвилин через 20 він побачив , як ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вийшли з квартири та пішли.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 18 березня 2019 року близько 20 чи 21 години вона разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 знаходилась в квартирі по АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_5 . Всі вони, окрім неї, вживали спиртні напої. Близько 21 год. в двері постукали, ОСОБА_5 пішла відкривати, а вона з ОСОБА_11 залишилися в кімнаті за столом. Потім вона почула якийсь гуркіт, в кімнату, в якій вони сиділи з ОСОБА_16 , по підлозі від коридору влетіли окуляри ОСОБА_5 . Вони вийшли з кімнати та побачили ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які кричали одна на одну, а ОСОБА_3 тримала руками за волосся ОСОБА_5 , між ними стояв ОСОБА_8 . ОСОБА_10 намагалася розжати пальці рук ОСОБА_3 з волосся потерпілої та прохала відпустити ОСОБА_5 . Вона не бачила, як обвинувачена наносила удари потерпілій. У ОСОБА_5 було розсічене підборіддя, на лобі та шиї знаходились подряпини, права рука посиніла до плеча, а ліва рука була повністю синього кольору. На штанах потерпілої були краплі крові, а в коридорі на підлозі лежали пучки волосся. Електрошокера та виделки в руках потерпілої вона не бачила.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 також підтверджується іншими доказами, ретельно дослідженими та перевіреними в суді.

Висновком судово-медичної експертизи №51 від 20.05.2019 року підтверджується, що у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження: згідно огляду судово медичним експертом: по передній поверхні правого плеча в верхній третині синець невизначеної форми розміром 2х4,2 см темно фіолетового кольору; по внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині синець невизначеної форми розміром 2, 5 х 5, 5 см жовтого кольору; по задній поверхні правого плеча в нижній третині синець невизначеної форми розміром 6х7 см темно фіолетового кольору; по зовнішній поверхні лівого плеча в середній та нижній третині синець невизначеної форми розміром 13х10 см темно фіолетового кольору в центрі та зеленого по периферії; в області підборіддя зліва рана дугоподібної форми розміром 0, 2х0,8 см вкрита світло коричневою кіркою розташованою на рівні навколишньої шкіри. Згідно медичної документації: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом великого бугра правого плеча без зміщення. Забійні крововиливи обох плечей, правого стегна.

Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок травматичної дії тупих твердих предметів, про що свідчить їх характер по механізму удару.

Закритий перелом великого бугра правого плеча без зміщення по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості ( відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.2. правил судовомедичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01. 1995 р.). Решта тілесних ушкоджень по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, так як мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів (відповідно до пунктів 2.3.2.б, 2.3.5. правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01. 1995 р.). Зазначено, що неврологічна симптоматика закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку регресувала менше шести днів з моменту травми.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися в час зазначений в ухвалі слідчого судді, тобто 18 березня 2019 року (а. с.118-119).

Висновком судово-медичної експертизи №63 від 29.05.2019 року підтверджується, що заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_5 , а саме: синця по передній поверхні правого плеча, синця по внутрішній поверхні правого плеча, синця по задній поверхні правого плеча, синця по зовнішній поверхні лівого плеча, рани в області підборіддя зліва, закритої черепно-мозкової травми. струсу головного мозку, закритого перелому великого бугра правого плеча, можливе при механізмі, продемонстрованому 28.05. 2019 року при проведенні слідчого експерименту з участю підозрюваної ОСОБА_3 (а. с. 127).

Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною із застосуванням технічних засобів фіксування від 21.05.2019 року з участю ОСОБА_3 та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом до нього, з якого вбачається як ОСОБА_3 розповіла про обставини скоєння злочину та добровільно продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , а саме підтвердила, що вона правою рукою тримала ОСОБА_5 за волосся, а долонею лівої руки нанесла їй декілька ударів в область обличчя та правого плеча. Після цього ОСОБА_3 тримаючись за волосся рукою потягнула ОСОБА_5 на себе, в результаті чого остання впала на підлогу на виставлену вперед праву руку (а. с. 121-123 ).

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю в суді поза розумним сумнівом.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, стороною захисту не спростовані в установленому законом порядку та не викликають у суду будь-яких сумнівів.

При цьому суд керується не тільки національним законодавством, а й положеннями практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє верховенство права. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду» суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в рішенні Кобець проти України п.43 зазначає, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Невизнання своєї вини обвинуваченою в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України суд розцінює як спосіб захисту, однак твердження обвинуваченої та її захисника про те, що нібито ОСОБА_3 своїми діями вчинила необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, суд не може прийняти до уваги, оскільки це не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як сама ж ОСОБА_3 надала в суді пояснення, які узгоджуються з іншими письмовими доказами, в тому числі з відеозаписом слідчого експерименту, дослідженим судом, про те, що вона наносила удари потерпілій декілька разів у обличчя ладонею, рукою в голову, в плечі з обох сторін, а також тримаючи міцно руками за волосся потерпілу, стала відходити назад та з силою смикнула потерпілу до себе, від чого остання впала обличчям до підлоги на витягнуту вперед праву руку. Вказаний механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченою повністю підтверджується поясненнями як самої ОСОБА_3 , так і показами потерпілої, висновком судово-медичної експертизи від 29 травня 2019 року.

На переконання суду такі умисні протиправні дії обвинуваченої свідчать про те, що вона розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Доводи обвинуваченої про необережне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій не підтверджено належними доказами, з боку потерпілої не було вчинено очевидних протиправних дій, які б давали підстави для такої неправомірної поведінки обвинуваченій. При цьому хоч і були з боку потерпілої дії, про які вказувала обвинувача та свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що нібито потерпіла тримала в руках електрошокер, який намагалася застосувати до обвинуваченої, однак, суд враховує, що потерпіла перебувала у себе в квартирі, висловлювалася в адресу обвинуваченої, щоб та вийшла з квартири, однак, суд враховує, що обвинувачена сама підтвердила про те, що вона зайшла до квартири та з дверей рукою відсторонила потерпілу, сама поводилася збуджено, а маючи добру фізичну підготовку, застосувала до потерпілої фізичну силу, яка будучи в стані алкогольного сп`яніння не могла протистояти обвинуваченій, хоч реальної протиправної поведінки з боку потерпілої судом не встановлено.

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої, про що заявляла її захисник у судових дебатах.

Твердження обвинуваченої, надані в судовому засіданні про те, що потерпілій можливо іншою особою заподіяно тілесні ушкодження вже після 18 березня 2019року, оскільки вона не відразу звернулась до лікарні, суд не бере до уваги та розцінює їх як обраний нею спосіб захисту від пред`явленого їй обвинувачення, так як її показами в цій частині підтверджується заподіяння тілесних ушкоджень, характер заподіяння та кількість завданих ударів свідчать про умисний характер, повністю такі дії підтверджуються ретельно дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

При цьому суд критично оцінює покази потерпілої щодо спричинення їй тілесних ушкоджень в лежачому положенні, так як в судовому засіданні даний факт не підтвердився, а відповідно до висновку судово-медичної експертизи №63 від 29.05.2019 року тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , а саме: синець по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині та синець по внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині, могли утворитися, як в результаті падіння на поверхні з положення близького до вертикального (а. с.127 ).

Незважаючи на те, що в судовому засіданні допитані свідки вказали, що не бачили як потерпіла падала, однак вони підтвердили за яких обставин ОСОБА_3 зайшла до квартири та бачили як обвинувачена тримала руками за волосся потерпілу, чули їх крик, гуркіт, бачили пучок волосся потерпілої, вирваний з її голови обвинуваченою, сама обвинувачена також підтвердила про нанесення ударів потерпілій, пояснила, як тримаючи за волосся потерпілу смикнула на себе, висновком судово-медичної експертизи механізм спричинення тілесних ушкоджень за вказаних обставин також підтверджується.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_3 в скоєному і такі дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченої ОСОБА_3 , яка працює в школі вчителем фізичної культури, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, раніше не судима, одружена, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 104-109).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, розкаялася в скоєному, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, враховуючи також думку потерпілої, яка просила призначити максимально суворе покарання, передбачене в санкції статті за скоєний злочин, висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній та з урахуванням наслідків, які настали від дій обвинуваченої.
З урахуванням конкретних обставин суд вважає, що покарання необхідно призначати в межах санкції статті за скоєний злочин у вигляді виправних робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 814 грн. 45 коп., моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

В судовому засіданні потерпіла підтримала цивільний позов та обґрунтувала тим, що понесла витрати за лікування в сумі 814 грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., яка полягає в самому факті нанесення їй тілесних ушкоджень, приниження її як людини. Вона знаходилась у постійному стресі, її непокоять нервові переживання, стривоженість та дискомфорт, часто виникають емоційні спалахи, дратівливість, збудливість. Також вона просить стягнути з обвинуваченої витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 5 та ч. 7 ст. 128, ст. 28 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Оскільки ОСОБА_3 визнала цивільний позов в частині стягнення витрат на лікування в сумі 814, 45 грн., які повністю підтверджуються матеріалами справи (а. с. 34), то суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи та оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої, суд приймає до уваги, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої потерпіла отримала умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, внаслідок чого перенесла фізичний біль та моральні страждання, однак враховуючи принципи розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

По справі маються процесуальні витрати, а саме за надання правової допомоги представника потерпілої в сумі 8000 грн. витрачених потерпілою, які вона просить стягнути, то відповідно до п.1 ч.1ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Повноваження представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 підтверджені договором про надання правничої допомоги від 11.04.2019 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №404 від 27.11.2013 року, ордером серії СМ №9 (а. с. 143-146), актом виконаних робіт (а.с.128) та квитанцію в оригіналі про сплату ОСОБА_5 8000 грн. (а. с. 127а).

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності категорії даної справи, кількості судових засідань та фінансового стану обох сторін, з урахуванням принципів пропорційності, розумності, справедливості суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу є адекватними та співмірними, а тому підлягають задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84,85-86,94,368, 370, 374, 392, 395 КПК України,суд ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України та призначити їй покарання по цьому закону 2 (два) роки виправних робіт з відрахуванням в доход держави у розмірі 10 відсотків із суми заробітку.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 814 грн. 45 коп. , моральної шкоди 12 000 грн., а всього 12 814, 45 грн., відмовивши в іншій частині за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1