Справа № 463/3368/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/633/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

старшого інспектора Личаківського РС Львівського міського відділу

з питань пробації ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Личаківського РС Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_7 про скасування звільнення від покарання з випробуванням згідно з ч.2 ст. 78 КК України засудженому ОСОБА_8 та направлення останнього для відбування покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015 року.

На дану ухвалу суду першої інстанції прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить постановити нову ухвалу, якою задоволити подання Личаківського РС ЛМВ з питань пробації про скасування засудженому ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015 року покарання у виді 2 років обмеження волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_8 23 січня 2015 року засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік без покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 21.03.2016 року ОСОБА_8 був знятий з обліку Личаківського РС ЛМВ з питань пробації у зв`язку з закінченням іспитового строку згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 3.03.2016 року. Однак в подальшому після звільнення ОСОБА_8 стало відомо, що 24.05.2016 року слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яке він вчинив 29.09.2015 року (тобто в період іспитового строку за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015 року). Вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (яке він вчинив в період іспитового строку) та призначено покарання у виді трьох місяців арешту. В подальшому ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 8.06.2017 року було скасовано, оскільки встановлено, що в період іспитового строку ОСОБА_8 вчинив інший злочин, за який був засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року до покарання у виді трьох місяців арешту та яке він відбув 2.03.2017 року.

Вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовує відмову у задоволенні клопотання про скасування звільнення від покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_8 покликанням на те, що згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. При цьому суд першої інстанції звертає увагу на те, що однією з підстав направлення засудженого для відбування призначеного покарання є вчинення під час іспитового строку саме адміністративних правопорушень, а не злочину.

На думку суду першої інстанції, старший інспектор Личаківського РС Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_7 необґрунтовано покликається на той факт, що засуджений під час іспитового строку 28.09.2015 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, за яке він засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2017 року до 3 місяців арешту, як на обставину, яка свідчить про небажання стати на шлях виправлення, оскільки вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину є підставою для застосування до нього вимог ст. ст. 71, 72 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків.

Зазначає, що суд залишив поза увагою ту обставину, що покарання у виді 3 місяців арешту, призначене ОСОБА_8 вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2017 року, останній відбув ще 2.03.2017 року, а тому посилання суду в ухвалі на те, що згідно ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, тобто за правилами призначення покарання за сукупністю вироків є недоцільним і неможливим, оскільки вирок вже виконано, покарання відбуте.

Прокурор наголошує, що саме вчинення в період іспитового строку засудженим нового умисного злочину є однією з найвагоміших підстав, яка засвідчує небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки злочин є суспільно-небезпечним діянням в порівнянні з адміністративним правопорушення.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення старшого інспектора Личаківського РС Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні подання інспектора Личаківського РС Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_7 про скасування звільнення від покарання з випробуванням згідно ч.2 ст. 78 КК України засудженому ОСОБА_8 та направлення останнього для відбування покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це, як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що під час іспитового строку, визначеного йому вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року, ОСОБА_8 28 вересня 2015 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, за яке він засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року до трьох місяців арешту.

З ч.3 ст. 78 КК України вбачається, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, таку обставину слід враховувати саме при призначенні покарання за новий злочин, а не як підставу скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Між тим, слід зазначити, що наявність кількох вироків стосовно ОСОБА_8 не позбавляє права органу пробації звернутися до суду з поданням про застосування відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України покарання за наявності кількох вироків.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки суду достатньо мотивованими та такими, що відповідають вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання прокурора на правову підставу засудження вироком Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, оскільки ч.2 ст. 78 КК України передбачено вичерпний перелік підстав скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4