УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАНИ
21 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 727/7954/18
провадження № 51-3626 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівці від 03 грудня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 03 грудня 2018 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями, постановленими відносно ОСОБА_4 , просить їх змінити та призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання у виді штрафу розміром п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в межах санкції частини 1 статті 286 КК, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Адвокат ОСОБА_5 вважає, що при призначенні покарання суд в повній мірі не враховував особу обвинуваченого та ряд пом`якшуючих покарання обставин, адже засуджений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, публічно просив вибачення за вчинене, активно сприяв розкриттю злочину та має на утриманні двох малолітніх дітей.
В обґрунтування своїх вимог захисник також зазначає, що засуджений ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з перевезенням товарів із закордону, а тому обов`язки, що покладено на нього в межах статті 75 КК, унеможливлюють подальше здійснення такої діяльності.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно зі статтею75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання Шевченківський районний суд міста Чернівці у вироку від 03 грудня 2018 року, обґрунтовано, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, який, згідно зі статтею 12 КК, є злочином невеликої тяжкості, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, думку потерпілої, особу обвинуваченого, зазначив, що застосування статті 75 КК із покладенням обов`язків, передбачених пунктом 1, пунктом 2 частини 1 статті 76 КК є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
Як убачається із ухвали Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, суд, належно оцінивши дані щодо особи засудженого, цілком обґрунтовано дійшов висновку про відсутність мотивів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, адже доводи сторони захисту щодо невідповідності ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження. Зокрема, суд аргументує свою позицію наявністю в матеріалах провадження обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення особою злочину у стані наркотичного сп`яніння (пункт 13 частини 1 статті 67 КК), що унеможливлює застосування більш м`якого покарання в межах санкції частини 1 статті 286 КК.
Як зазначено в ухвалі Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу, відноситься до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні. Отже, рішення Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року вбачається обґрунтованим, законним, вмотивованим, а покарання, призначене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись статтею 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівці від 03 грудня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3