УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001117 від 12.12.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Оріхівка Болградського району Одеської області, болгарина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, інваліда війни 2-ї групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході досудового розслідування встановлено, що 12.12.2019 приблизно о 18.15 годині водій ОСОБА_5 грубо порушив пункти: 2.3. б); 4.16 а); 18.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001,які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 4.16. «Пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_5 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула спеціального права керування транспортним засобом та 22.06.2017 отримала посвідчення водія НОМЕР_1 , з категоріями «В1»-«С», керуючи власним технічно справним автомобілем «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Зої Космодем`янської, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку проспекту Свободи у напрямку проспекту Магістральний в Київському районі міста Одеса, зі швидкістю близько 30-35 км/год (фактична швидкість органами досудового розслідування не встановлена).

Наближаючись до розташованого напроти будинку № 23 по вулиці Зої Космодем`янської нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», водій ОСОБА_5 вкрай уважним не був, на добре освітленій вуличним ліхтарним освітленням ЛЕМ ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, через вказаний нерегульований пішохідний перехід та розташовані праворуч і ліворуч від нього зупинки громадського транспорту, відволікся від керування і своїми діями свідомо створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразилися у появі попереду на проїзній частині небезпеки у русі, у вигляді пішохода, ОСОБА_7 , яка почала перетинати проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись кроку, з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля, водій ОСОБА_5 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу щоб дати дорогу пішоходу, яка мала перевагу у русі.

Як наслідок, водій ОСОБА_5 , через неуважність, позбавив себе можливості на своєчасне реагування на небезпечну зміну дорожньої обстановки, і допустив наїзд передньою переважно лівою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилась вже на смузі руху цього автомобіля, під час якого відбулося закидання тіла пішохода на капот, переднє вітрове скло, з наступним відкиданням та падінням потерпілої на дорожнє покриття.

Врезультаті ДТП пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з її смертю на місці пригоди.
Отже, водій автомобіля «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 , шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3. б); 4.16 а); 18.1. Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.

З метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні зазначив, що з урахуванням матеріалів клопотання можна припустити, що потерпіла по дорозі розмовляла по телефону. Клопотання ґрунтується на домислах. Будь-яких доказів на підтвердження допущення ОСОБА_5 порушень до клопотання долучено не було. У клопотанні не зазначено, які конкретно ризики наявні, а також не долучено жодного доказу на підтвердження їх існування. Захисник просив врахувати характеризуючі ОСОБА_5 матеріали, зокрема наявність у останнього низки нагород, наявність великої кількості осіб, які можуть за нього поручитися. Крім того, захисник просив врахувати інвалідність ОСОБА_5 , необхідність у проходженні належного лікування, в зв`язку з чим, в задоволенні поданого клопотання просив відмовити та застосувати відносно свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, підтримавши подані клопотання про взяття його на особисту поруку.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотань, а також матеріали, надані в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.12.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
На підтвердження обґрунтованості підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України сторона обвинувачення до клопотання долучає протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.12.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.12.2019 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2019 року та інші матеріали клопотання в сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих суду матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винним у його вчиненні, з огляду на наслідки, які настали в результаті можливого допущення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини можливого вчинення такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав вважати про наявність на даній стадії кримінального провадження ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

В частині посилання сторони обвинувачення на наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілих, свідків та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, оскільки будь-якого обґрунтування, яке могло б свідчити про існування такого ризику подане клопотання не містить. Більше того, до клопотання не долучено жодних матеріалів, які б могли свідчити про існування такого ризику. В цілому, з матеріалів клопотання не вбачається наявності жодного свідка в рамках даного кримінального провадження, при цьому до поданого клопотання долучено протокол допиту потерпілого, що свідчить, що вказана особа в рамках даного кримінального провадження вже допитана та відомі їй обставини повідомила.

Щодо посилань сторони обвинувачення про наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на експерта в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя може лише частково погодитися з такими доводами сторони обвинувачення, оскільки знову ж таки, подане клопотання не містить належного обґрунтування в частині існування такого ризику, між тим, враховуючи специфіку кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження будуть проводитися експертні дослідження, підстави припускати про наявність такого ризику у слідчого судді все ж є.

Щодо ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не було доведено існування такого ризику, оскільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику, низку нагород, є інвалідом війни ІІ групи. Більше того, ОСОБА_5 на теперішній час підозрюється у вчиненні необережного кримінального правопорушення. Викладені обставини, за відсутності належного обґрунтування сторони обвинувачення в частині наявності такого ризику, свідчать про необґрунтованість доводів сторони обвинувачення.

Згідно п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п. 76 рішенням ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії», п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Буров проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Letellier v. France», можливість того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, не є достатнім виправданням тримання під вартою, якщо можна отримати гарантії його явки до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи відсутність у клопотанні сторони обвинувачення належного обґрунтування в частині не можливості запобігання наявним ризикам, беручи до уваги встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до переконання про можливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування іншого, більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
На підставі викладеного, враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивну характеристику підозрюваного, наявність у нього низки нагород, його вік, ту обставину, що останній являється інвалідом війни ІІ групи, що може свідчити про стан здоров`я такої особи, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважаючи, що вказаний запобіжний захід на даний час в повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.
В частині клопотань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку, слідчий суддя, з огляду на думку учасників судового засідання, приходить до переконання про відсутність правових підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговують особи, які звертаються з поданими клопотаннями, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 дій, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що подані клопотання задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 176-178, 180, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001117 від 12.12.2019 року відмовити.
В задоволенні клопотань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 13.02.2020 року, в межах строків досудового розслідування.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 13.02.2020 року наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1