Справа № 304/428/19
Провадження № 1-кп/304/121/2019
У Х В А Л А

05 листопада 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинувача прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Перечинського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 07 березня 2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який в подальшому було продовжено. Строк дії запобіжного заходу закінчився 30 серпня 2019 року, при цьому на судове засідання, яке було призначено на 29 серпня 2019 року, обвинувачений не з`явився без поважних причин, чим порушив обов`язки, покладені на нього як на обвинуваченого згідно ст. 42 КПК України, а також обов`язки, покладені на нього при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказане свідчить про переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, чим унеможливлює розгляд обвинувального акту в суді у розумний строк. 15 березня 2019 року досудове розслідування вказаного кримінального провадження було закінчено, обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті. Судовий розгляд на даний час не закінчено. Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, такий раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, у нього відсутнє постійне місце роботи/навчання, а відтак і постійне джерело доходів, що, на думку сторони обвинувачення, спонукає його до вчинення злочинів, а також враховуючи вагомість наявних доказів, що обґрунтовують обставини вчинення кримінального правопорушення, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків вказаного кримінального правопорушення, оскільки проживає в одному і тому ж населеному пункті, де і вони, вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою. При цьому, попередній запобіжний захід, який був обраний ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту, був таким недотриманий, що свідчить про необхідність застосування більш тяжкого запобіжного заходу для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. З огляду на вищевикладене, просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту визначеного часом, який йому обирався раніше, ним порушено не було.

Допитана у судовому засіданні в порядку ст. 360 КПК України як спеціаліст ОСОБА_6 , сімейний лікар Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Порошково, показала, що до неї 27 серпня 2019 року звернувся обвинувачений ОСОБА_4 зі скаргами на біль у горлі. Оскільки у терапевтичне відділення амбулаторії вони приймають лише осіб похилого віку, тому ОСОБА_4 з діагнозом «Гострий бронхіт» знаходився на амбулаторному лікуванні з 27 серпня по 06 вересня 2019 року. Вона призначила йому лікування та з метою недопущення погіршення стану здоров`я рекомендувала не покидати місце проживання. Наступний огляд відбувався 30 серпня 2019 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, необхідні для розгляду клопотання прокурора, суд приходить до такого висновку.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Перечинського районного суду від 02 травня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 01 липня 2019 року включно, без застосування електронних засобів контролю.

У подальшому ухвалою суду від 02 липня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю ще на 2 (два) місяці, тобто до 30 серпня 2019 року (включно), змінивши цілодобовий домашній арешт на домашній арешт у період часу з 22 год 00 хв. вечора до 06 год 00 хв. ранку наступної доби.

Підставою обрання домашнього арешту слугувало те, що з боку обвинуваченого існують ризики незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також встановлено, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, будь-яких матеріальних доходів не має, будь-яким майном не володіє, неодружений, будь-яких утриманців не має.

Разом з цим, в порушення п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України стороною обвинувачення не доведено, що, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Посилання прокурора на неявку обвинуваченого у судове засідання, призначене на 29 серпня 2019 року, як на переховування такого від суду, не може бути розцінена судом як належний доказ, оскільки допитана у судовому засіданні спеціаліст сімейний лікар Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Порошково ОСОБА_7 підтвердила поважність причин неявки обвинуваченого.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за потрібне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду у період часу з 22 год 00 хв. вечора до 06 год 00 хв. ранку наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. 5 п. 1 пп. «с» Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 29 Конституції України, статтями 177, 178, 181, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, тобто до 04 січня 2020 року (включно).

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до Перечинського районного суду Закарпатської області за першою вимогою кожного разу у визначений час для проведення процесуальних дій; не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду у період часу з 22 год 00 хв. вечора до 06 год 00 хв. ранку наступної доби.

Дата закінчення дії ухвали 04 січня 2020 року.

Ухвалу для організації виконання направити начальнику Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а контроль за її виконанням покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1