Справа № 473/3793/19
Номер провадження 1-в/473/262/2019

УХВАЛА
Іменем України

"08" жовтня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції із Державної установи "Вознесенська ВК №72", яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Єреван Республіки Вірменія, особи без громадянства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18 серпня 2015 року Суворовським районним судом міста Одеса за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст70 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки, засудженого 18 травня 2017 року Малиновським районним судом міста Одеса за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.71 КК України, до 04 років 02 місяців позбавлення волі із зарахуванням строку попереднього ув`язнення /з 05 січня 2017 року по 16 лютого 2017 року та з 18 травня 2017 року по 19 вересня 2017 року/ із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку ст.81 КК України,

Учасники кримінального провадження:
Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 ,

Представник ДУ «Вознесенська ВК-72» - ОСОБА_6 ,

Захисник - адвокат ОСОБА_3

Засуджений - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Малиновського районного суду міста Одеса від 18 травня 2017 року, яким його засуджено за за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.71 КК України, до 04 років 02 місяців позбавлення волі із зарахуванням строку попереднього ув`язнення /з 05 січня 2017 року по 16 лютого 2017 року та з 18 травня 2017 року по 19 вересня 2017 року/ із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 18 травня 2017 року, кінець строку 25 грудня 2020 року.

В клопотанні, поданому до суду, захисник - адвокат ОСОБА_3 просить суд звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання в порядку ст.81 КК України, вважаючи, що сумлінною поведінкою та відношенням до праці він довів своє виправлення.

В судовому засіданні сторона захисту клопотання підтримала.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначаючи, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 має 7 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 01 заохочення.
Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 травня 2017 року. Під час тримання у СІЗО №21 міста Одеса вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 07 жовтня 2017 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 02 грудня 2017 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання мав 7 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 03 червня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 1 заохочення.

11 січня 2019 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії відповідно до статті 82 КК України, щодо можливості заміни йому невідбутого строку покарання більш м`яким. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. 06 серпня 2019 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії відповідно до статті 81 КК України, щодо можливості застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 81 КК України засуджений ОСОБА_4 мав 1 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Загалом за весь період відбування покарання має 7 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення.

За час відбування покарання у Вознесенській ВК №72 зарекомендував себе наступним чином: намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи.

Загалом за характером спокійний та врівноважений, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених, загалом, не конфліктний, підтримує доброзичливі стосунки.

У майстерні установи на даний час не працевлаштований, однак приймає участь у проведенні ремонтних робіт в гуртожитку відділення, за що й заохочувався.

Участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті й порядку, дотримується правил особистої гігієни.

Заборгованості за позовами та аліментами за особовою справою не має.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом, отримування від них посилок та передач.

У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

Заслухавши думки учасників процесу думку прокурора та пояснення засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 в період відбування покарання піддавався стягненням за порушення локалізації, відсутність на перевірці та за запізнення на перевірку.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_4 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_4 погашені та зняті в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Одне заохочення, яке було оголошено засудженому ОСОБА_4 01 жовтня 2019 року, саме по собі не доводить виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_4 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, в порядку ст.81 КК України, за вироком Малиновського районного суду міста Одеса від 18 травня 2017 року, - відмовити.
Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_4 .
Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1