Провадження №1-кс/127/9185/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , 10.06.2019 року звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що у ході досудового розслідування установлено, що 08.06.2019 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходились неподалік озера, що розташоване на вул. Волошковій у м. Вінниці, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник спільний умисел відкрито із застосуванням насильства і погроз заволодіти майном ОСОБА_8 , про що вони усно домовились, вступивши таким чином у попередню змову між собою.

Реалізовуючи зазначений спільний злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи умисно, спільно, опираючись на дії один одного, з корисливими мотивом та метою, а ОСОБА_7 також і повторно, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_8 , який сидів на лавочці на березі вищевказаного озера, та познайомились із ним, завівши розмову.

Під час розмови з ОСОБА_8 близько 12.00 год. ОСОБА_7 , маючи намір заволодіти майном потерпілого, попросив у нього надати в користування для здійснення дзвінка належний потерпілому мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «5030» в корпусі червоного-чорного кольору вартістю близько 300 грн., на що ОСОБА_8 погодився та передав ОСОБА_7 зазначений телефон.

ОСОБА_7 , відійшовши в бік, впродовж кількох хвилин намагався здійснити дзвінок, після чого повернуся до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 придбати алкогольний напій, на що останній погодився та вони пішли за алкоголем, а ОСОБА_4 залишився біля лавочки.

Через декілька хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поверталися до

ОСОБА_4 , не придбавши алкоголь. Коли вони перебували неподалік вищезазначеного озера, ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_7 повернути належний йому мобільний телефон. У відповідь на це ОСОБА_7 телефон не повернув, натомість узяв правою рукою ОСОБА_8 за шию та повідомив, що жодного майна йому повернуто не буде та повідомляти про це до правоохоронних органів не потрібно, застосувавши таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після цього, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повернулися до лавочки, де перебував ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_7 , продовжуючи утримувати в себе належний ОСОБА_8 мобільний телефон, відійшов трохи в бік, намагаючись здійснити дзвінок. В цей час, близько 12 год. 25 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел та попередню змову, взяв ОСОБА_8 обома руками за шию, застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та наказав йому показати вміст кишень його одягу. ОСОБА_8 відмовився це зробити. Після цього до них повернувся ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 , тримаючи ОСОБА_8 однієї рукою за шию, іншою рукою почав обшукувати його кишені та дістав з кишені шортів ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 150 грн. купюрами номіналом 100 (одна), 20 (дві) та 10 (одна) гривень, які забрав собі, після чого відпустив шию ОСОБА_8 .

Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , утримуючи у себе належні ОСОБА_8 мобільний телефон та грошові кошти відповідно, спільно висловили потерпілому погрозу застосувати насильство, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, а саме заборонили йому повідомляти про подію до правоохоронних органів, інакше обіцяли вчинити над ним фізичну розправу.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишили місце події, викраденим майном в подальшому розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму близько 450 грн.

ОСОБА_4 08.06.2019 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та 09.06.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_8 від 08.06.2019 про вчинений відносно нього грабіж; показаннями потерпілого ОСОБА_8 , протокол впізнання особи за участі потерпілого; показаннями свідка ОСОБА_9 ; протоколами затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; речовим доказом належними потерпілому мобільним телефоном; довідками КЗ «ВОНД «Соціотерапія» про освідування затриманих на стан сп`яніння.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким. Він не має жодних джерел заробітку, соціально стримуючих факторів (сім`ї, місця роботи, нерухомого майна). Також один зі свідків ( ОСОБА_9 ) та інший підозрюваний є його товаришами. Крім того, досі не встановлено одного свідка, до якого спільник ОСОБА_4 в процесі скоєння злочину приходив з потерпілим, а також не встановлено місце знаходження викрадених у потерпілого грошових коштів.

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує;

п. 2 ОСОБА_4 може знищити, сховати чи спотворити речові докази грошові кошти потерпілого, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, оскільки один встановлений свідок є його товаришем, інший свідок (на даний час не встановлений) також, і так само інший підозрюваний;

п. 4 ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (приховати речові докази та особу невстановленого свідка тощо);

п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (він має реальний намір реалізувати висловлену потерпілому погрозу та єдиним прийнятним для нього шляхом заробітку є вчинення майнових злочинів).

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства до потерпілого та погроз застосування такого насильства, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 КПК України слідчий просить не визначати останньому розмір застави. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваномуОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0001259, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 08.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001259 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
09.06.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за якиий законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, підозрюваний не одружений, не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити речові докази, а саме грошові кошти потерпілого, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, оскільки один встановлений свідок є його товаришем; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, проживає разом із батьками, що в свою чергу свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів.

На думку суду, сама тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, тому слідчий суддя переконується в доцільності відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, слідчий суддя враховує вимоги ст. 181 КПК України та вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням певних обов`язків, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 до 09 серпня 2019 року в межах строку досудового розслідування.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала про застосування домашнього арешту ОСОБА_4 діє до 09.08.2019 року.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя