ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_8 апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000272 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, обвинуваченого за ст. 122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 три тисячі гривень на відшкодування матеріальної шкоди та п`ять тисяч гривень- моральної шкоди.

Провадження№11-кп/822/269/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.122 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_7 із проханням скасувати вирок в частині призначення покарання.Вважає,що суд формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,дані про особу винного,обставини,що пом`якшують покарання та не навів переконливих мотивів,на підставі яких призначив обвинуваченому саме таке покарання.Твердить,що суд необгрунтовано посилався на обставину,що пом`якшує покарання- визнання вини,оскільки каяття обвинуваченого,на думку захисника,було формальним та ОСОБА_6 визнав вину частково.Шкоду потерпілому останній відшкодував також частково.

Апелянт вважає,що призначений судом строк основного покарання, а також встановлений іспитовий строк за його терміном не відповідають тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.Просила призначити обвинуваченому покарання за ст.122 ч.1 КК України у виді 3 років обмеження волі та встановити дворічний іспитовий строк.

Захисник посилається також на те,що суд неправильно вирішив цивільний позов потерпілого,зокрема,щодо відшкодування моральної шкоди,оскільки не у повній мірі врахував ступінь страждань,які заподіяні внаслідок отриманого тілесного ушкодження,того,що потерпілий зазнав фізичного болю,переживань та психологічного дискомфорту,певний період часу після оперативного втручання мав великі труднощі із задоволенням фізіологічних потреб у харчуванні,постійно відчуває і на даний час біль у щелепі.Наслідки події потягли нераціональне використання робочого часу,порушення сну та емоційну напругу.Просила змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути із обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди 10 тис грн.

Також адвокат оспорює вирок в частині розміру стягнення матеріальної шкоди.Посилається на те,що обвинувачений зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на придбання лікарських засобів,матеріалів лікарського призначення ,які були необхідні для проведення операції та у післяопераційний період,витрат на проїзд,втраченого заробітку,оскільки потерпілий був позбавлений можливості працювати внаслідок травми.Просила змінити вирок та стягнути із ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 60400 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора,яка вважала,що вирок суду слід змінити в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди,задовольнивши його повністю,обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку,дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи, судова колегія приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_6 15 вересня 2018 року, біля 09:00 год., знаходячись на території ферми с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області, під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс один удар рукою в ділянку обличчя потерпілого, а саме- у щелепу. Внаслідок таких дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у виді ментального перелому нижньої щелепи справа, які відповідно до висновку експерта №160-Е від 19.09.2018р. відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок районного суду в частині доведеності винуватості та правильності юридичної оцінки дій ОСОБА_6 за ст. 122 ч.1 КК України не оспорюється в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків, які не оспорюються.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені в ст. 65 КК України.

Так, судом враховано, що злочин, вчинений ОСОБА_6 належить до злочинів середньої тяжкості

Обвинувачений раніше не судимий,позитивно характеризується по місцю проживання, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійну роботу.

Також судом враховано часткове відшкодування шкоди, завданої злочином, як обставину, що пом`якшує покарання. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Отже, судова колегія вважає,що призначене ОСОБА_6 покарання у в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді одного року обмеження волі з річним іспитовим строком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.Підстав вважати його явно несправедливим внаслідок м`якості судова колегія не вбачає і таких достатніх підстав не наведено у апеляційній скарозі.

Оцінюючи доводи апелянта щодо неправильності вирішення судом цивільного позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини(до ч.1 ст.1167 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди,суд формально зазначив,однак фактично не у повній мірі врахував,що потерпілому внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження ,що спричинили тривалий розлад здоров`я(більш ніж 21 день)
За характером тілесні ушкодження заподіяні у виді ментального перелому нижньої щелепи.Такі ушкодження були нанесені потерпілому у присутності членів його сім`ї та односельців,що також впливало на ступінь моральних страждань потерпілого.
Суд належним чином не врахував тривалість та істотність вимушених змін у житті ОСОБА_9 ,який внаслідок неправомірних дій обвинуваченого тривалий час знаходився на лікуванні, переніс оперативне втручання,що супроводжувалось фізичним болем,душевними стражданнями,емоційною напругою. Також суд повною мірою не зважив,що через ушкодження щелепи потерпілий мав значні труднощі із задоволенням фізіологічних потреб у харчуванні,і це через фізичний біль посилювало моральні страждання.
Отже,фактичні обставини провадження,доводи,якими потерпілий обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду та з яких виходив суд,вирішуючи позов в цій частині,із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та тяжкості тілесних ушкоджень, матеріального стану обвинуваченого, у своїй сукупності дають підстави вважати,що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необгрунтованим.
За таких обставин судова колегія вважає,що апеляційну скаргу обвинуваченого слід частково задовольнити,змінити вирок районного суду з підстав,що передбачені п.2 ч.1 ст.407,п.3 ч.1 ст.408 КПК України та збільшити розмір стягнення моральної шкоди на користь потерпілого до 10 тис.грн.
Саме такий розмір відшкодування відповідатиме,на думку колегії,вимогам розумності, виваженості та справедливості,із врахуванням характеру,обсягу страждань, яких зазнав потерпілий і на які він посилався у позовній заяві,та тих обставин,із якими законодавець пов`язує визначення характеру та ступеню немайнових втрат.
Доводи апелянта про неправильність вирішення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди судова колегія вважає безпідставними.
Суд правильно посилався на те,що потерпілим не надано доказів на підтвердження здійснених витрат на проїзд.
Також обгрунтовано суд відхилив доводи про необхідність стягнення 50400 тис втраченого заробітку,оскільки потерпілий не надав доказів щодо свого працевлаштування та отримуваного заробітку.
Витрати на лікування потерпілого суд стягнув у розмірі 3000 грн.,які були підтверджені відповідними документами.При цьому у самому змісті позовної заяви зазначено,що документів на усю суму,заявлену потерпілим-8 тис грн-не збереглося.
Представником потерпілого до апеляційної скарги не було надано додаткових доказів,окрім тих, які розглядав районний суд.
Отже,в цій частині судова колегія не вбачає підстав для зміни вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ст. 122 ч.1 КК України змінити в частині вирішення цивільного позову

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 10000(десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3