ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 490/8524/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1130/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
УХВАЛА
іменем України

21 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002994 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у провадженні
та
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2019 року в частині продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою прокурору повернуто обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 10.12.2019 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у третьому абзаці на другій сторінці обвинувального акту вказано, що ОСОБА_8 порушив підпункти 2.3."б"; 12.1; 12.3 цих Правил, а у 6 абзаці на цій же сторінці - підпункти 2.3."б"; 10.1; 12.1 цих же Правил. Викладаючи фактичні обставини вчиненого злочину, автор обвинувального акту фактично обмежився лише компіляцією витягів з диспозицій відповідних підпунктів ПДР, надавши їй емоційного забарвлення, в той же час, фактичні обставини дорожньо-транспортної події викладені фрагментарно та суперечливо, стверджувані порушення ПДР не розмежовані, що унеможливлює усвідомлення цілісної картини стверджуваної події та зіставлення фактичних обставин з юридичною формулою. Крім того, кваліфікуючи дії обвинуваченого, автор обвинувального акту допустив суперечності між викладом фактичних обставин справи та юридичною формулою. Так, викладаючи фактичні обставини справи, автор обвинувального акту стверджує, що дії обвинуваченого мали наслідки у вигляді: заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень; заподіянні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Проте, при кваліфікації дій обвинуваченого, така кваліфікуюча ознака, як спричинення потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження не згадується.

Крім того, в частині обґрунтування прийнятого рішення щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд послався на те, що на даний час продовжує існувати ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, запобігти якому можливо виключно шляхом тримання ОСОБА_8 в умовах ізоляції від суспільства від вартою.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для призначення нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не дотримався вимог кримінального процесуального закону та надав оцінку обвинуваченню до початку судового розгляду, а саме надав оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення та не погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого, чим вийшов за межі ст. 314 КПК України. Зазначає, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. Крім того, зазначає, що надані в обвинувальному акті обвинуваченому відомості достатні для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 20.00 години до 07.00 години. В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що прокурором не доведено ризики, які б виправдовували тримання обвинуваченого під вартою, оскільки останній має стійкі соціальні зв`язки, родину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, на наявність якого послався суд в обґрунтування прийнятого рішення вважає недоведеним, оскільки він раніше не судимий, має родину, постійне місце проживання, є приватним підприємцем, позитивно характеризується та добровільно відшкодовує завдану ним шкоду, автомобіль, на якому вчинено ДТП вилучено слідчим, інших транспортних засобів обвинувачений не має.

Позиції учасників судового провадження

Під час апеляційного розгляду прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу прокурора у провадженні, просили її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечували.

Захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували, вважали за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта, апеляційну скаргу захисника підтримали в повному обсязі з наведених в ній підстав. Зазначили, що ОСОБА_8 повістю визнає себе винним, вживає заходів щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди потерпілим, раніше не судимий, має позитивні характеристики та роботу, міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тому застосування до нього виняткового запобіжного заходу не є виправданим.

Потерпіла ОСОБА_10 апеляційні скарги прокурора та захисника підтримала, просила ухвалу скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт. Зазначила, що ОСОБА_8 вживає заходів щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином, незаконного впливу на неї або будь-якого тиску не чинив, інших неправомірних дій не вчиняв.

Мотиви суду

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам кримінального процесуального закону не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає наявність саме в обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.13. ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, його правової кваліфікації, тощо.

В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, отже посилання суду першої інстанції на те, що дії ОСОБА_8 неправильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору є незаконним, оскільки на цій стадії провадження суд не вправі давати юридичну оцінку діям обвинуваченого та оспорювати кваліфікацію злочинних діянь, надану органом досудового розслідування.

З змісту обвинувального акта випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію, яка дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного розгляду як ОСОБА_8 , так і його захисник, зазначили, що обвинувачення є зрозумілим, тому просили скасувати ухвалу та призначити новий судовий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, його правової кваліфікації, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст. 291 КПК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 колегія суддів виходить з наступного.

В обґрунтування прийнятого в цій частині рішення суд послався на те, що на даний час продовжує існувати ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, запобігти якому можливо виключно шляхом тримання ОСОБА_8 в умовах ізоляції від суспільства від вартою.

Разом з цим, суд не навів жодного з доказів, які б підтверджували наявність вказаного ризику.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину з необережності, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання (а.п. 39), родину, роботу (а.п. 43-440, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 41, 42) вживає заходів щодо відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди (а.п. 29-38), тому висновок суду по наявність ризику продовження ним злочинної діяльності, є необґрунтованим.

Інші ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів на даний час припинили існувати, оскільки ОСОБА_8 визнає свою винуватість, вживає заходів до відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди, у провадженні проведені необхідні слідчі дії, в тому числі й судові експертизи, зібрані усі докази та спрямовані до суду.

Отже передбачені ст. 183 КПК підстави для обрання виняткового запобіжного заходу відсутні, тому ОСОБА_8 має бути негайно звільнений з під варти.

Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 8 років колегія суддів дійшла висновку про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України можливість переховування обвинуваченого від суду , однак вважає за можливе запобігти цьому ризику шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час до 10.12.2019 року включно з покладенням на нього кола обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, п. 3 ч.1 ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора у провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0002994 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0002994 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В частині запобіжного заходу постановити нову ухвалу, якою змінити щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20:00 години до 07:00 годин ранку.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_8 на підставі п.п 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у провадженні;

-здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Строк дії ухвали встановити до 10.12.2019 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_8 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладене грошове стягнення.

Доручити виконання ухвали Центральному ВП ГУНП в Миколаївській області.

Звільнити ОСОБА_8 з під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2