Справа № 479/503/19
Провадження №1-кп/474/90/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( на підставі угоди про визнання винуватості)
25.09.19року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі :
Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
розглянуши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000002 від 04.01.2019 р. з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта професійно-технічна за спеціальністю бухгалтер, раніше не судимої:
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.362, ч.3 ст. 362 КК України,-
учасники кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4
обвинувачена ОСОБА_3 ;
захисник ОСОБА_5
без участі: представника потерпілого Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді старшого контролера - касира служби касових операцій ТВБВ № 10014/0142 філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» згідно наказу №749-к від 13.11.2017 р., з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, маючи злочинний умисел спрямований на заволодіння коштів ТВБВ № 10014/0142 філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк», 09.07.2018 року знаходячись за основним місцем роботи, вибравши рахунок клієнта відділення незаконно провела по рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_7 , під своїм логіном і паролем необхідні операції для видачі готівки в АБС БАРС «Millennium», а саме ввела та роздрукувала заяву на видачу готівки № 200914 (#5) від 09.07.2018 р., по зняттю коштів з вказаного рахунку в сумі 600 грн., які не ставлячи до відома ОСОБА_7 , фактично привласнила їх собі.
Вона, ж повторно, маючи злочинний умисел спрямований на заволодіння коштів ТВБВ №10014/0142 філії - Миколаївського обласного управління AT «Ощадбанк», перебуваючи за основним місцем роботи з метою незаконного зняття та присвоєння вказаних коштів вибрала рахунок клієнта відділення ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 серпня 2018 року, провела по рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , під своїм логіном і паролем необхідні операції для видачі готівки в АБС БАРС «Millennium», а саме ввела та роздрукувала заяву на видачу готівки № 36875915 (#15) від 08.08.2018 р., по зняттю коштів з вказаного рахунку в сумі 1150 грн., які не ставлячи нікого до відома, фактично привласнила собі.
Крім того, 09.07.2018 року ОСОБА_3 , маючи право доступу в автоматизовану банківську систему БАРС «Millennium», з метою можливості бачити залишок клієнта й роздрукувати на ім`я клієнта заяву на видачу готівки, маючи намір на присвоєння коштів AT «Ощадбанк» на рахунку клієнта під своїм логіном і паролем, увійшла в автоматизовану банківську систему БАРС «Millennium» і зробила несанкціоновану підробку інформації в автоматизованій системі про проведену видаткову операцію, нібито за бажанням і волевиявленню клієнта Банку, роздрукувавши заяву на видачу готівки № 200914 (#5) на ім`я клієнта ОСОБА_7 по рахункові № НОМЕР_1 , привласнивши з каси 600 грн.
А також 08.08.2018 року ОСОБА_3 , маючи право доступу в автоматизовану банківську систему БАРС «Millennium», з метою можливості бачити залишок клієнта й роздрукувати на ім`я клієнта заяву на видачу готівки, маючи намір на присвоєння коштів AT «Ощадбанк» на рахунку клієнта під своїм логіном і паролем, увійшла в автоматизовану банківську систему БАРС «Millennium» і зробила несанкціоновану підробку інформації в автоматизованій системі про проведену видаткову операцію, нібито за бажанням і волевиявленню клієнта Банку, роздрукувавши заяву на видачу готівки №200914 (#5) на ім`я клієнта №36875915 15) по рахункові № НОМЕР_2 , привласнила з каси 1150 грн. які їй були ввірені.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_3 , кваліфіковані:
- ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні;
- ч.3 ст. 191 КК України, як привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні вчинене повторно;
- ч.1 ст.362 КК України, як несанкціоновані зміна, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї;
- ч.3 ст. 362 КК України, як несанкціоновані зміна, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, повторно, яка має право доступу до неї.
30 березня 2019 року між прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачена визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому сторони досягли згоди щодо призначення обвинуваченій остаточного покарання, за ч.1 ст.191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.362, ч.3 ст. 362 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, у виді іспитового строку терміном на 1 рік з покладанням на нею обов`язків п.п. 1, 2 ч.1 п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Також безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
ОСОБА_3 , беззастережно визнала свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувачена стверджувала, що вище вказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України (обмеження в оскарженні вироку), наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України (можливість скасування вироку), розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України ( в т. ч. на судовий розгляд, під час якого прокурор повинен довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, на допит під час такого розгляду свідків, подання доказів), характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 , підтримав угоду, як таку що укладена в інтересах обвинуваченої.
Представник потерпілого Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_6 , звернулася до суду з заявою про проведення підготовчого судового засідання, та вирішення угоди про визнання винуватості у її відсутність, в якій підтримала угоду, доповнивши, що обвинувачена ОСОБА_3 , відшкодувала завдану майнову шкоду в повному обсязі.
Сторони вказали, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, згідно до ч.2 ст. 473 КПК України, щодо обмеження в праві на оскарження вироку.
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді, та що її умови відповідають вимогам ст. 472 КПК України та закону, не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.
Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно ч. 2 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, або підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 30.03.2019 р. про визнання винуватості, укладеної між прокурором Кривоозерського відділення Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 , обвинуваченою ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 , та призначення останній узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким.
Враховуючи приписи ст. 374 КПК України, оскільки обвинуваченій на стадії досудового розгляду не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Угоду про визнання винуватості від 30 березня 2019 року укладену між прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.362, ч.3 ст. 362 КК України, і призначити покарання:
- за ч.1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.
- за ч.3 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки)
- за ч.1 ст. 362 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- за ч.3 ст. 362 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, та з покладанням на нею обов`язків п.п. 1, 2 ч.1 п.2 ч.2 ст. 76 КК України :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого.
Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженій.
Суддя ОСОБА_1