Справа 688/4113/19
№ 1-в/688/226/19
Ухвала
Іменем України

27 листопада 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 13.06.2014 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавленні волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;

про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_5 із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України. В обґрунтування заяви вказав, що за час відбування покарання у Шепетівській виправній колонії №98 ОСОБА_5 характеризується добре, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених не конфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко та чистосердечно розкаюється, не має стягнень. ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці, за що неодноразово заохочувався адміністрацією установи. Підвищує виробничу кваліфікацію в місцях позбавлення волі в Шепетівському ПТУ здобув кваліфікацію токаря з обробки металів та токаря з обробки дерева. У зв`язку з переломом ноги, яка погано зростається ОСОБА_5 необхідно провести складну операцію, яку неможливо провести в умовах установи.
В судовому засіданні ОСОБА_5 заяву захисника підтримав, просив її задовольнити та пояснив, що вину у вчиненні злочину визнає, має 2 заохочення, стягнення накладено на нього неправомірно, відомості відображені в характеристиці не відповідають дійсності.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Представник ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти заяви заперечив, посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, має 2 заохочення та 1 стягнення, яке не погашене. У спілкуванні з представниками колонії засуджений не завжди тактовний, траплялись випадки зверхності у ставленні до молодших інспекторів, роботи по благоустрою колонії виконує під контролем, не завжди має охайний зовнішній вигляд, бере малоактивну участь у ПДВВ. Оскільки така поведінка засудженого не свідчить про те, що він довів своє виправлення, просив в задоволенні заяви відмовити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, з огляду на встановлені обставини, наявне у засудженого стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку, вказував на нестабільність поведінки ОСОБА_5 . Посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення, просив у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, представника державної установи, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Судом встановлено, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.06.2014 року і остаточне покарання визначене у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку: 17.02.2016 року, кінець строку: 17.03.2021 року. Відбуто 2/3 строку покарання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яку можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.
Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній з 19.02.2016 року утримувався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор». За період утримання характеризувався посередньо, порушень режиму утримування не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 26.02.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За час відбування покарання характеризується добре, намагається дотриматись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що 1 раз був заохочений адміністрацією колонії з метою стимуляції правослухняної поведінки. Порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. Проте, лише формальний факт відсутності у засудженого заходів стягнення не можна вважати сумлінною поведінкою, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
З 08.01.2019 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації, з метою стимуляції правослухняної поведінки отримав 1 заохочення, так як, під час бесід виховного характеру у засудженого відмічались прояви безвихідної ситуації у зв`язку з отриманою травмою та неможливість реалізувати себе в повній мірі. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, яке виражалось в порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. У спілкуванні з представниками адміністрації колонії не завжди тактовний, невідвертий, скритний. За характером запальний. Розкладу життя та системи у роботі не дотримується. Суспільно-корисну працю та роботи по благоустрою колонії виконує лише під контролем адміністрації установи, зацікавленості в кінцевих результатах не проявляє. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, підтримує його лише під контролем адміністрації установи. Не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Працевлаштований різноробочим дільниці соціальної реабілітації, до праці ставиться задовільно. Приймає малоактивну участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження». Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, в 2018 році здобув спеціальність «Токаря», а в 2017 році спеціальність «Верстатник деревообробних верстатів» в ШНЦ при колонії. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. У заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол №29 від 07.09.2018 року), в умовно достроковому звільненні відмовлено, як такому що не довів своє виправлення (протокол №21 від 31.07.2019 року). Засуджений ОСОБА_5 вину у скоєному злочині згідно вироку визнав.
Також, з матеріалів справи вбачається, що засуджений не має заборгованості по виконавчих листах.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що участь засудженого ОСОБА_5 в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження» є формальною, заяви про участь в їх реалізації засудженим подано лише 01.12.2018 року. В судовому засіданні засуджений не зміг повідомити навіть назв програм, в яких він приймає участь.
Згідно характеризуючих даних установи, в якій відбуває покарання ОСОБА_5 , останній до суспільно-корисної праці відноситься задовільно, роботи по благоустрою виконує під контролем, зацікавленості в кінцевих результатах не проявляє. Участі у самодіяльних організаціях, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, не приймає.
Посилання засудженого та його захисника на наявність двох заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі. Наявність у засудженого стягнення свідчить про нестабільність його поведінки. Суд відхиляє доводи засудженого що, стягнення на нього накладено неправомірно, оскільки такі спростовані представником установи в судовому засіданні. Крім того, жодних заходів щодо оскарження накладеного дисциплінарного стягнення ні засуджений, ні захисник не вживали.
Дослідивши обставини справи та письмові докази, суд вважає, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України з урахуванням того, що останній відбуває покарання за вчинення, в тому числі тяжких злочинів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосоване і у задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1