Справа № 194/600/18
Номер провадження 1-кп/194/12/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2018 року за № 0000120 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06 травня 2009 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 20 травня 2013 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 22 березня 2017 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зазначив, що ОСОБА_4 серед інших злочинів вчинив тяжкі злочини, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а також тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, злочини середньої тяжкості, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, раніше судимий, в тому числі і за корисливий злочин, судимість в встановленому законом порядку не погашена, не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, неодружений, на утриманні нікого не має, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо. Отже, ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечував, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі, оскільки потребує лікування.
Захисник ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора заперечував, оскільки ризики передбачені п.п. 1,5 ст. 177 КПК України не підтверджені, свідки допитані, докази дослідженні, справа розглядається тривалий строк та обвинувачений знаходиться в місцях попереднього ув`язнення, має матір та цивільну дружину, тому просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, два з яких є тяжкими злочинами, за один з яких передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, кількість епізодів злочинної діяльності, в яких він обвинувачується, деякі з яких є корисливими та які скоєнні відповідно до пред`явленого обвинувачення після звільнення з місць позбавлення волі менш ніж за рік в короткий проміжок часу між собою, та те, що обвинувачений не працює, офіційного джерела доходу не має, неодружений, на утриманні нікого не має, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України не відпали.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Отже, суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він хворіє, суд не приймає до уваги ці доводи, оскільки підтверджуючих даних, які б завадили обвинуваченому перебувати у місцях попереднього ув`язнення суду не надані.

Що стосується доводів сторони захисту шодо посередньої характеристики, наявності матері та цивільної дружини, суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не завадили обвинуваченому вести антисоціальний спосіб життя, а також судом враховано, що вони не можуть перебувати на його утриманні, оскільки обвинувачений не працював та офіційного джерела доходів не мав. Інші доводи сторони захисту не є суттєвою підставою для зміни запобіжного заходу.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується та які він скоїв відповідно до обвинувального акту за короткий проміжок часу між собою, будучи при цьому раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, не маючи усталених соціальних зв`язків в м. Тернівка, отже наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України. Таким чином менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам, як те, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від суду, отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення і переховуватися від суду, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.107,110,177,183,331,369,371,372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 в обранні іншого запобіжного заходу, відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернівка Дніпропетровської області, строк тримання під вартою строком до 17-00 години 20 вересня 2019 року в умовах Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань № 4" м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1