Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/1803/17
Провадження № 1-кп/572/90/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілої особи ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 000007 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Колки Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 , яка розпорядженням міського голови Сарненської міської ради №66-к від 22 травня 2015 року призначена на посаду в.о.директора комунального підприємства «Трудівник», тобто, являючись службовою особою, яка наділена повноважним органом місцевого самоврядування виконувати на вказаному підприємстві організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, вчинила службове підроблення та розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем.
22 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (постачальник) з однієї сторони та КП «Трудівник» (покупець) в особі в.о.директора ОСОБА_6 , з другої сторони, укладено договір №172 від 22 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якого встановлено, що постачальник зобов`язується надати, а покупець прийняти і оплатити трактор гусеничний (б/в). Накладні акти виписуються постачальником покупцеві в день надання товару. Загальна сума договору на 2016 рік складає 165 000 грн. Згідно із п.4.1 Договору №172 від 22 грудня 2016 року покупець проводить оплату продукції на протязі 7днів з моменту її отримання.
22 грудня 2016 року було складено накладну №1012 про отримання КП «Трудівник» від ФОП ОСОБА_9 трактора гусеничного б/в на загальну суму до оплати 165 000 грн., яка не відповідала дійсності, адже фактично на той момент зазначений транспортний засіб перебував у ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_3 , однак, зазначений завідомо неправдивий офіційний документ було підписано зі сторони зазначеного КП у графі «Прийняв» головним інженером ОСОБА_7 та в подальшому передано для розгляду в.о.директора ОСОБА_6 , за результатами чого остання здійснила рукописну резолюцію «Бух.оплатити».
26 грудня 2016 року в.о. директора КП «Трудівник» ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні зазначеного КП, що в м.Сарни Рівненської області, здійснила видачу завідомо неправдивого офіційного документу, зокрема проставила особистий підпис у графі «Підписи» в платіжному дорученні №1171 від 26 грудня 2016 року щодо оплати 165 000 грн. на банківський рахунок відкритого у АБ «Укргазбанк» ФОП ОСОБА_9 за придбання трактора гусеничного б/в по фіктивній накладній №1012 від 22 грудня 2016 року, згідно договору №172 від 22 грудня 2016 року, хоча фактично на той час зазначений транспортний засіб не був отриманий покупцем.
Також, 22 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (далі постачальник), з однієї сторони та КП «Трудівник» в особі в.о.директора ОСОБА_6 з другої сторони, укладено договір №173 від 22 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якого постачальник зобов`язується надати, а покупець прийняти та оплатити піскорозкидач. Накладні акти виписуються постачальником покупцеві в день надання товару. Загальна сума складає 180 000 грн. Згідно з п.4.1 договору №173 від 22 грудня 2016 року покупець проводить оплату продукції на протязі 7 днів з моменту її отримання.
22 грудня 2016 року було складено накладну №1112 про отримання КП «Трудівник» від ФОП ОСОБА_9 піскорозкидача на загальну суму для оплати 180 000 грн., яка не відповідала дійсності, адже фактично на той момент зазначений транспортний засіб перебував у ОСОБА_11 , жителя АДРЕСА_4 , однак, зазначений завідомо неправдивий офіційний документ було підписано зі сторони зазначеного КП у графі «Прийняв» головним ОСОБА_12 та в подальшому передано для розгляду в.о.директора ОСОБА_6 , за результатами чого остання здійснила рукописну резолюцію «Бух. оплатити».
26 грудня 2016 року в.о.директора КП «Трудівник» ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні зазначеного КП, що в м.Сарни по вул.Матросова,2 Рівненської області, здійснила видачу завідомо неправдивого офіційного документу, зокрема, проставила особистий підпис у графі «Підписи» в платіжному дорученні №1172 від 26 грудня 2016 року щодо оплати 180 000 грн. на банківський рахунок, відкритий у АБ «Укргазбанк» ФОП ОСОБА_9 за придбання піскорозкидача по фіктивній накладній №1112 від 22 грудня 2016 року, згідно договору №173 від 22 грудня 2016 року.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Також, 26 грудня 2016 року в.о. директора КП «Трудівник» ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні зазначеного комунального підприємства, що в м.Сарни по вул. Матросова,2 Рівненської області, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснивши підписання платіжного доручення №1071 від 26 грудня 2016 року щодо оплати згідно договору №172 від 22 грудня 2016 року грошових коштів в сумі 165 000 гривень на банківський рахунок відкритого у АБ «Укргазбанк» ФОП ОСОБА_9 за придбання неотриманого фактично на той час трактора гусеничного б/в, здійснила розтрату коштів місцевого бюджету на суму 88 050 грн., адже відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи, середня ринкова вартість бувшого у використанні гусеничного трактора ВгТЗ ДТ-75 на момент проведення товарознавчого дослідження в задовільному, технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції станом на 22 грудня 2016 року становила 76 950 грн.
В результаті вказаних дій ОСОБА_6 28 грудня 2016 року здійснено безпідставну оплату коштів з місцевого бюджету на користь ФОП ОСОБА_9 в сумі 88 050 грн., у зв`язку з чим територіальній громаді Сарненської міської ради заподіяно матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Крім того, 26 грудня 2016 року в.о. директора КП «Трудівник» ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні зазначеного комунального підприємства, що в м.Сарни по вул.Матросова,2 Рівненської області, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснивши підписання платіжного доручення №1171 від 26 грудня 2016 року щодо оплати згідно договору №173 від 22 грудня 2016 року грошових коштів в сумі 180 000 грн. на банківський рахунок відкритого у АБ «Укргазбанк» ФОП ОСОБА_9 за придбання піскорозкидача, здійснила розтрату коштів місцевого бюджету на суму 86 900 грн., адже відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи, середня ринкова вартість фактично отриманого бувшого у використанні розкидача мінеральних добрив МВУ-8, модернізованого захисною решіткою, на момент проведення товарознавчого дослідження в задовільному, технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції, станом на 22 грудня 2016 року становила 93 100 грн.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 28 грудня 2016 року здійснила безпідставну оплату коштів з місцевого бюджету на користь ФОП ОСОБА_9 в сумі 86 900 грн., у зв`язку з чим територіальній громаді Сарненської міської ради заподіяно матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Також, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , будучи призначеним на посаду головного інженера КП «Трудівник», тобто, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, в інтересах третьої особи, а саме ОСОБА_9 , 22 грудня 2016 року, перебуваючи у приміщенні службового кабінету за місцем своєї роботи, що по АДРЕСА_5 , склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи.
Так, 22 грудня 2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 (далі постачальник), з однієї сторони та КП «Трудівник» (далі покупець), в особі в.о.директора ОСОБА_6 , з другої сторони, укладено договір №172 від 22 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якого постачальник зобов`язується надати, а покупець прийняти і оплатити трактор гусеничний б/в. Накладні, акти виписуються постачальником покупцеві в день надання товару. Загальна сума договору на 2016 рік складає 165 000 грн. Згідно з п.4.1 договору №172 від 22 грудня 2016 року - покупець проводить оплату продукції на протязі 7 днів з моменту її отримання.
22 грудня 2016 року було складено накладну №1012 про отримання КП "Трудівник" від ФОП ОСОБА_9 трактора гусеничного б/в на загальну суму для оплати 165 000 грн., яка не відповідала дійсності, адже фактично на той момент зазначений транспортний засіб перебував у ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_3 , однак, зазначений завідомо неправдивий офіційний документ було підписано зі сторони комунального підприємства у графі «Прийняв» головним інженером ОСОБА_7 та в подальшому передано для розгляду в.о.директора ОСОБА_6 , за результатами чого остання здійснила рукописну резолюцію «Бух.оплатити».
Крім цього, 22 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (далі постачальник), з однієї сторони та КП «Трудівник» в особі в.о. директора ОСОБА_6 , з другої сторони, укладено договір №173 від 22 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якого постачальник зобов`язується надати, а покупець прийняти та оплатити піскорозкидач. Накладні, акти виписуються постачальником покупцеві в день надання товару. Загальна сума складає 180 000 грн. Згідно п.4.1 договору №173 від 22 грудня 2016 року покупець проводить оплату продукції на протязі 7 днів з моменту її отримання.
22 грудня 2016 року складено накладну №1112 про отримання КП «Трудівник» від ФОП ОСОБА_9 піскорозкидача на загальну суму для оплати 180 000 грн, яка не відповідає дійсності, адже фактично на той момент зазначений транспортний засіб перебував у ОСОБА_11 , жителя АДРЕСА_4 , однак, зазначений завідомо неправдивий офіційний документ було підписано зі сторони зазначеного комунального підприємства у графі «Прийняв» головним інженером ОСОБА_7 та в подальшому передано для розгляду в.о.директора ОСОБА_6 , за результатами чого остання здійснила рукописну резолюцію «Бух.оплатити».
В результаті службового підроблення вказаних документів комунальним підприємством «Трудівник», здійснено безпідставну оплату коштів з місцевого бюджету на користь ФОП ОСОБА_9 в сумі 174 950 грн., у зв`язку з чим територіальній громаді Сарненської міської ради заподіяно матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту, вчинив злочин передбачений ч.1 ст.366 КК України видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Допитані в суді обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого діяння не визнали повністю.
В судовому засіданні ОСОБА_6 суду показала, що вона дійсно працювала в.о. директора КП «Трудівник». Вказаному підприємству для проведення робіт на сміттєзвалищі с.Ремчиці Сарненського району був необхідний трактор, пошуками якого підприємство зайнялось у 2016 році. Крім цього, для обробки у зимню пору невеликих вулиць підприємство потребувало піскорозкидач. Однак, необхідної техніки знайти не вдавалось.
Наприкінці 2016 року підприємству було запропоновано необхідну техніку, а тому Сарненською міською радою були виділені кошти, за які придбано трактор та піскорозкидач. Зі слів ОСОБА_6 було придбано саме цю техніку оскільки ціни, за якою вона придбавалась на той момент були найнижчі у регіоні. 180 тис. піскорозкидач та 150 тис. трактор.
ОСОБА_6 показала, що договір про купівлю техніки дійсно був нею підписаний зі сторони покупця, а з боку продавця договір укладався підприємцем ОСОБА_9 . На момент укладення договорів вказана у них техніка була в наявності в м.Сарни та перебувала по вул.Заводській. Технічний стан вказаної в обвинуваченні техніки під час її придбання перевірявся головним інженером, який особисто оглядав вказану техніку. Обвинувачена заперечує здійснення нею розтрати чужого майна та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, посилаючись на ті обставини, що техніку дійсно було придбано для потреб підприємства за грошові кошти, виділені у відповідності до вимог закону Сарненською міською радою.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що він працював на посаді головного інженера КП «Трудівник». Обвинувачений пояснив, що він особисто займався пошуком техніки, яку необхідно було придбати для КП, але уся техніка, яку пропонували на продаж була за завищеною ціною, яка не відповідала її технічному стану. 22 грудня 2016 року підприємством було придбано піскорозкидач та трактор. Зі слів обвинуваченого він особисто ставив свій підпис у накладних під час придбання техніки, яка на момент підписання договорів була в наявності (піскорозкидач був на території підприємства, а трактор - по вул.Заводській, м.Сарни, оскільки він дообладнався відповідним обладнанням для роботи на сміттєзвалищі). ОСОБА_7 показав, що вказана техніка у грудні 2016 року була в наявності на території м.Сарни, так як він особисто до укладання договору купівлі-продажу цієї техніки перевіряв її технічний стан. Враховуючи наведене, обвинувачений вважає себе невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Суд, заслухавши покази обвинувачених, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, належність та допустимість яких визначена судом відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України дійшов висновку щодо необґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів.
Як вбачається з положень п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положення ч.2 ст.8 і ст.9 КПК зобов`язують суди під час здійснення кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп у справі № 18/1148-97, удосконалення законодавства в контексті ст.55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Згідно рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Положеннями ст.8 «Загальної декларації прав людини» (1948 року) передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Право на ефективний засіб захисту закріплено також в положеннях ст.2 «Міжнародного пакту про громадянські та політична права».
Згідно з положеннями ст.ст.6 і 13 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий розгляд його справи який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Крім того, в основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчинені кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 8.02.1996 року.
Як вбачається з положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з положеннями ч.4 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно з положеннями ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 (обставині, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) цього Кодексу, покладається на слідчого і прокурора.
Положеннями п.1 ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Зазначена позиція висловлена в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом, зокрема воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Зазначені вимоги процесуального закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у рішеннях.
Так, у справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд зазначив, що у п.3 ст.6 Конвенції йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної, інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції».
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства від 08 лютого 1996 року.
Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецендентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Диспозицією ч.1 ст.366 КК України визначена відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.
Відповідно до положень ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Таким чином, кримінальна відповідальність за вчинення такого злочину наступає, коли службова особа усвідомлює суспільно небезпечний характер та протиправний характер своєї поведінки та повинна знати, що відомості, які вона вносить до офіційного документа, є завідомо неправдивими, та бажає діяти саме таким чином, тобто діє з прямим умислом.
Відповідно до дослідженого судом статуту комунального підприємства «Трудівник» - засновником підприємства є Сарненська міська рада, органом управління якого є виконавчий комітет Сарненської міської ради. Підприємство на контрактній основі очолює директор, який несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства, самостійно укладає контракти, договори, розпоряджається коштами та управляє майном підприємства в порядку, визначеному законодавством України і цим Статутом (а.к.п.139-149 т.1).
Копія розпорядження міського голови Сарненської міської ради №66-к від 25 травня 2015 року, доводить, що ОСОБА_6 була в.о. директора КП «Трудівник» - на період проходження військової служби у зв`язку із частковою мобілізацією директора КП ОСОБА_13 , який з 21 грудня 2010 року відповідно до контракту є керівником КП (а.к.п.137, 150-152 т.1).
Згідно посадової інструкції директора КП, якою визначені функціональні обов`язки, права і відповідальність директора директор визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі види діяльності підприємства, організує роботу і ефективну взаємодію виробничих підрозділів (а.к.п.161-165 т.1).
Відповідно наказу №46-к від 10 серпня 2016 року по КП «Трудівник» ОСОБА_7 з 11 серпня 2016 року прийнятий на посаду головного інженера КП (а.к.п.242 т.2).
Із наданої суду копії посадової інструкції головного інженера КП встановлено, що головний інженер здійснює керівництво технічними службами підприємства, відповідає, в тому числі, за технічний стан будівель, споруд, устаткування, машин і механізмів, має право в межах своєї компетенції підписувати та візувати документи (а.к.п.243-244 т.2).
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 вчинила службове підроблення та розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме: підписала відповідні платіжні доручення щодо оплати грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_9 за придбання піскорозкидача та гусеничного трактора, які фактично отримані не були. Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи службовими особами, вчинили видачу завідомо неправдивих офіційних документів.
Із дослідженого судом витягу з реєстру основних засобів КП «Трудівник» станом на 1 березня 2017 року, вбачається, що на балансі підприємства перебувають піскорозкидач - початковою вартістю 180 000 грн. та трактор гусеничний початковою вартістю 165 000 грн. Дата вводу в експлуатацію, відповідно, 28 грудня 2016 року та 22 грудня 2016 року (а.к.п.173 т.1).
Вказані засоби були придбані відповідно до запиту за підписом в.о.директора КП №331 від 8 грудня 2016 року (а.к.п.193 т.1). Грошові кошти на придбання вказаної техніки були виділені на підставі рішення Сарненської міської ради №365 від 15 грудня 2016 року, яким було внесено зміни до міського бюджету на 2016 рік з урахуванням необхідності виконання програм по здійсненню благоустрою міста Сарни та проведення ремонту та утримання вулиць і доріг комунальної власності міста Сарни відповідно до цільових програм по здійсненню благоустрою міста Сарни на 2016 рік (а.к.п.200, 208-210, 211, 212, 214, 215 т.1).
Представник потерпілої особи ОСОБА_8 в суді пояснив, що до Сарненської міської ради у 2016 році дійсно надходило клопотання про виділення коштів, так як виникла необхідність у придбанні гусеничного трактора та піскорозкидача для потреб КП «Трудівник». Відбувалися переговори між представниками Сарненської міської ради та КП «Трудівник» через що Сарненською міською радою були виділені кошти для придбання такої техніки. Дана техніка працює по даний час. Збитки міському бюджету не завдавалися.
Враховуючи наведені вище докази, проведення закупівлі гусеничного трактора та піскорозкидача було здійснено на достатніх правових підставах.
Із наданих стороною обвинувачення договорів №172 від 22 грудня 2016 року та №173 від 22 грудня 2016 року, отриманих на підставі ухвали слідчого судді від 6 лютого 2017 року, встановлено, що ФОП ОСОБА_9 (постачальник) та КП «Трудівник» в особі в.о.директора ОСОБА_6 (покупець) уклали договір, за умовами якого постачальник зобов`язовується надати, а покупець прийняти та оплатити, відповідно, трактор гусеничний б/в вартістю 165 000 грн. та піскорозкидач, вартістю 180 000 грн. За умовами вказаних договорів накладні, акти виписуються постачальником покупцеві в день надання товару, послуг, а покупець проводить оплату продукції на протязі 7 днів з моменту її отримання (а.к.п.21-25, 33-36 т.1).
Відповідно до висновку експерта №1.1-62/17 від 24 березня 2017 року проведеної під час досудового слідства на підставі постанови прокурора Сарненської місцевої прокуратури судово-почеркознавчої експертизи підписи у графах «Покупець» на сторінках 2 договору №172 від 22 грудня 2016 року та договору №173 від 22 грудня 2016 року виконані ОСОБА_6 . Підписи у графах «Постачальник» на сторінках 2 договору №172 від 22 грудня 2016 року та договору №173 від 22 грудня 2016 року, у графах «Відпустив» на накладній №1012 від 22 грудня 2016 року та накладній №1112 від 22 грудня 2016 року виконані ОСОБА_14 (а.к.п.73, 78-84 т.1).
ОСОБА_14 діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності від 6 вересня 2016 року (а.к.п.58 т.1).
Допитаний судом свідок ОСОБА_14 показав, що на початку грудня 2016 року від імені ОСОБА_9 підписав договори із КП «Трудівник» про купівлю-продаж гусеничного трактора та піскорозкидача. Зі слів свідка вказана техніка на момент підписання договору була на території м.Сарни та до моменту підписання договору була оглянута головним інженером КП. Свідок пояснив, що трактор був придбаний ним та ОСОБА_9 у м.Рівне у ОСОБА_15 , а піскорозкидач у м.Запоріжжі за кошти ОСОБА_9 . Після укладення договору купівлі-продажу гроші дійсно були перераховані комунальним підприємством на рахунок ОСОБА_9 ..
Аналогічні покази в суді дав свідок ОСОБА_9 , який підтвердив, що ними за власні кошти була придбана техніка : трактор та піскорозкидач, які в подальшому у грудні 2016 року за договорами купівлі-продажу були реалізовані ОСОБА_14 , який діяв від імені ОСОБА_9 .
Покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_9 співпадають із показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що у нього в господарстві перебував трактор ДТ-75, який він мав намір реалізувати, в зв`язку із чим подав оголошення. За даним оголошенням до нього у грудні 2016 року звернулись незнайомі йому дві особи, та придбали у нього трактор приблизно за 30-35 000 грн., який він одразу ж передав покупцям, які його завантажили і поїхали, після чого трактор до володіння свідка не повертався. Вказані події мали місце у грудні 2016 року. Ніяких договорів не було.
Покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_9 підтверджуються наданими стороною обвинувачення повідомленням №02-46/118 від 20 лютого 2017 року за підписом начальника Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі, а також випискою по рахунку, платіжним дорученням №1171 від 26 грудня 2016 року та реєстром бюджетних фінансових розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №135 від 26 грудня 2016 року (а.к.п. 181-184 т.1), відповідно до яких кошти для ФОП ОСОБА_9 за трактор гусеничний б/в в сумі 165 000 грн. (договір №172 від 22 грудня 2016 року, видаткова накладна від 22 грудня 2016 року №1012) та піскорозкидач в сумі 180 000 грн. (договір №173 від 22 грудня 2016 року, видаткова накладна від 22 грудня 2016 року №1112) перераховано 28 грудня 2018 року на підставі платіжних доручень КП «Трудівник» №1171 та №1172 від 26 грудня 2016 року.
Актом позапланової документальної виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Трудівник» за період з 10 грудня 2016 року по 1 січня 2017 року №13-17-19-06/12 від 27 березня 2017 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 17 березня 2017 року, доводиться, що проведеною ревізією не встановлено порушень вимог законодавства при надходженні та використанні бюджетних коштів в ході виконання умов договору №172 та №173 від 22 грудня 2016 року, укладених між КП «Трудівник» та ОСОБА_9 , а також при відображенні цих операцій в бухгалтерському обліку. Згідно із вказаним доказом наданими документами підтверджено обсяг та якість розрахунків за вказаними операціями, здійсненими з приводу придбання трактора гусеничного та піскорозкидача (а.к.п. 64-65, 72-98 т.2).
Судом допитані також свідки ОСОБА_16 , яка працює головним бухгалтером КП та ОСОБА_17 , яка працює економістом КП.
Вказані свідки в суді підтвердили, що на момент підписання договорів купівлі-продажу трактора та піскорозкидача вказана техніка була в наявності, піскорозкидач працював того ж дня за призначенням. Також, свідок ОСОБА_17 повідомила, що закупівля техніки проводилась відповідно до вимог законодавства.
Представник потерпілої особи в суді підтвердив, що як трактор, так і піскорозкидач були доставлені до КП після 15 грудня 2016 року і на момент укладення договорів були в наявності, оскільки була безпосередньо оглянута представником потерпілого в присутності головного інженера ОСОБА_7 представник потерпілого пояснив, що піскорозкидач працював одразу ж після укладання договору за призначенням, крім цього, техніка і на даний момент використовується КП в повному обсязі.
Із протоколу огляду від 9 лютого 2017 року, здійсненого на підставі письмової заяви в.о.директора КП «Трудівник» - ОСОБА_6 (а.к.п.90 т.1), встановлено, що по вул.Матросова,2 м.Сарни Рівненської області розташована територія КП «Трудівник», на якій поблизу приміщення гаражів знаходиться піскорозкидач оранжевого кольору на рамі синього кольору. Піскорозкидач має дві колісні осі та на момент огляду знаходиться на колесах з накачаною гумою. Кузов піскорозкидача кріпиться на рамі та складається з металевих щитків та елементів у формі сітки (а.к.п.91-113 т.1).
По закінченні огляду у ОСОБА_6 відібрано розписку, якою остання зобов`язується зберігати оглянутий в ході досудового слідства піскорозкидач (а.к.п114 т.1).
Також, досліджений судом договір матеріального зберігання №172/1 від 22 грудня 2016 року, укладений між КП «Трудівник» в особі в.о.директора ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_14 , доводить, що КП передало, а ОСОБА_14 прийняв на відповідальне безоплатне зберігання трактор гусеничний б/в, який буде знаходитись на території підприємця виконавця, розташованій по вул.Заводській м.Сарни Рівненської області. Строк дії договору з моменту підписання і до 30 червня 2017 року (а.к.п.68-69 т.1). Вказаний трактор був переданий виконавцеві - ФОП ОСОБА_14 в натурі, що підтверджено актом прийому-передачі від 22 грудня 2016 року (а.к.п.70 т.1).
Факт передачі трактора на зберігання підтверджено письмовим повідомленням КП «Трудівник» від 7 лютого 2017 року (а.к.п.31 т.1).
Із протоколу огляду гусеничного трактору ДТ75, проведеного на підставі письмової згоди ОСОБА_14 (а.к.п.115 т.1) судом встановлено, що вказаний трактор знаходиться на території, належній ПП ОСОБА_14 , розташованій по АДРЕСА_6 . В ході огляду встановлено, що вказаний трактор червоного кольору, знаходиться на металевих гусеницях чорного кольору та металевих коліщатах. На тракторі встановлений двигун на блоці якого наявна металева табличка з маркуванням «62302187». З лівої сторони двигуна встановлено металеву табличку з написом «ПСГНМ 410010 ВЛ2М8016001 №5945729 Дата 1992» (а.к.п.116-133 т.1).
Із досліджених судом письмових доказів та показів свідків встановлено, що на момент підписання договорів купівлі-продажу вказана у них техніка була в наявності, в подальшому із володіння КП не вибувала.
Вказані докази не суперечать один-одному, є належними та допустимими, а тому приймаються до уваги судом.
За змістом частини 2 ст.191 КК України об`єктивна сторона цього злочину, який кваліфікований як розтрата майна, виражається у зловживанні службовим становищем, яке, як спосіб заволодіння майном, означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна. Розтрата в цьому випадку передбачає незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачання майна. Розтрата вважається закінченою з моменту відчуження, витрачення майна. При розтраті на момент пред`явлення вимоги про повернення, ввірене майно у винного відсутнє.
З огляду на наведені вище докази суд вважає встановленим факт наявності на момент проведення досудового розслідування як гусеничного трактора, так і піскорозкидача, які із володіння КП не вибували, а тому в даному випадку в діях ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого 2 ст.191 КК України.
Крім цього, відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що в результаті дій ОСОБА_6 здійснено безпідставну оплату коштів з місцевого бюджету на користь ФОП ОСОБА_9 в сумі 88 050 грн., адже середня ринкова вартість бувшого у використанні гусеничного трактора ВгТЗ ДТ-75 в задовільному технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції станом на 22 грудня 2016 року становила 76 950 грн.
Згідно висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна, здійсненого оцінювачем ОСОБА_18 , згідно із яким середня ринкова вартість бувшого у використанні гусеничного трактора ВгТЗ ДТ-75, на момент проведення товарознавчого дослідження, в задовільному технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції станом на 22 грудня 2016 року становила 76 950 грн. (а.к.п.9-26 т.2).
Відповідно до вказаного вище заключення та постанови прокурора Сарненської місцевої прокуратури про призначення судово-товарознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року (а.к.п.5 т.2) - експертиза призначалась з метою визначення вартості гусеничного трактора марки ДТ-75 станом на 22 грудня 2016 року. Із змісту вказаних документів судом встановлено, що безпосередньо придбаний КП гусеничний трактор для визначення його вартості експерту не надавався.
Враховуючи наведене, суд вважає, що наданий стороною обвинувачення висновок ґрунтується на припущеннях, а тому такий доказ, відповідно до ч.3 ст.373 КПК України не може бути прийнято судом до уваги.
Крім цього, частиною 1 статті 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.242 КПК України - експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Залучення експерта та проведення судової експертизи - це слідча дія, яка являє собою особливу, передбачену законом форму одержання нових знань, що мають значення для кримінального провадження, за допомогою проведення досліджень особами, які володіють спеціальними знаннями в галузі науки, техніки, мистецтві, ремеслі.
Сутність експертизи полягає у проведенні досвідченою особою (експертом) за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду на основі її спеціальних пізнань самостійного дослідження, необхідного для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, що знаходить своє відображення у висновку експерта.
Із вказаного вище заключення оцінювача вбачається, що вказаний документ є звітом, який призначений для замовника, як власника об`єкта оцінки і не може передаватися оцінювачем іншим юридичним чи фізичним особам без узгодження із вказаним вище суб`єктом. Вказаний звіт виконаний відповідно до замовлення на проведення оцінки. Отже, із змісту документу вбачається, що вказаний документ не є висновком експерта, наданим на виконання постанови прокурора Сарненської місцевої прокуратури від 15 лютого 2017 року.
Також суду надано аналогічний висновок експертного заключення з оцінки майна розкидача, яким встановлено, що середня ринкова вартість бувшого у використанні розкидача мінеральних добрив МВУ-8, модернізованого захисною решіткою, на момент проведення товарознавчого дослідження в задовільному, технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, з врахуванням коефіцієнту індексу інфляції станом на 22 грудня 2016 року становила 93 100 грн. (а.к.п.32-51, 28 т.2).
Постановою прокурора Сарненської місцевої прокуратури від 15 лютого 2017 року у даному кримінальному провадженні було призначено судово-товарознавчу експертизу, до проведення якої залучено експерта ОСОБА_18 (а.к.п.28-31 т.2).
Із змісту ст.ст.242, 69 КПК України вбачається, що проведення експертизи у кримінальному провадженні може бути доручено виключно експерту, яким є особа, яка володіє відповідними знаннями та має право на проведення експертизи відповідно до Закону України «Про судову експертизу».
ОСОБА_18 являється оцінювачем, що підтверджено наявним в матеріалах кримінального провадження кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 11 жовтня 2008 року (а.к.п.50 т.2).
Однак, оцінювач, відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про судову експертизу» не відноситься до експертів.
Також, відповідно до реєстру атестованих експертів, що перебуває у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України дійсно відсутня інформація щодо ОСОБА_19 , як атестованого експерта.
Наведене вище підтверджує, що призначені у даному кримінальному провадженні судово-товарознавчі експертизи проведені із порушенням вимог КПК України, оскільки їх проведення доручено особі, яка не є експертом.
Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухвалені судового рішення.
Враховуючи наведене, суд оцінює висновки заключення з оцінки рухомого майна як неналежні докази, так як вони отримані із порушеннями вимог, встановлених КПК України.
Таким чином, оцінивши в сукупності докази, надані стороною обвинувачення, суд дійшов висновку про відсутність в даному випадку в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у видачі службовою особою завідомо неправдивих документів, а саме: у видачі ОСОБА_6 платіжного доручення №1171 від 26 грудня 2016 року та платіжного доручення №1172 від 26 грудня 2016 року шляхом проставлення особистого підпису у цих документах та у видачі ОСОБА_7 накладної №1012 від 22 грудня 2016 року та накладної №1112 від 22 грудня 2016 року на отримання трактора гусеничного та піскорозкидача, які поставлені КП не були - шляхом підписання ним вказаних офіційних документів.
об`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища, при чому видачею неправдивих документів є надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого цілком або частково не відповідає дійсності.
Згідно наявного платіжного доручення №1172 від 26 грудня 2016 року - КП «Трудівник» було перераховано ФОП ОСОБА_9 180 000 грн. за піскорозкидач по накладній №1112 від 22 грудня 2016 року. Надане суду платіжне доручення №1171 від 26 грудня 2016 року підтверджує факт перерахування КП «Трудівник» ФОП ОСОБА_9 165 000 грн. за трактор гусеничний б/в по накладній №1012 від 22 грудня 2016 року (а.к.п.24,25 т.1).
Висновки експерта №1.1-60/17 від 23 березня 2017 року та № 1.1-97/17 від 22 травня 2017 року, проведеної судово-почеркознавчої експертизи, доводять, що підписи під рукописним текстом «Бух.оплатити» на накладній №1012 від 22 грудня 2016 року та накладній №1112 від 22 грудня 2016 року, а також підписи в графі «Підписи» в платіжних дорученнях №1171, №1172 від 26 грудня 2016 року виконані ОСОБА_6 (а.к.п.44-50 т.1, 176-183 т.2).
Із змісту досліджених судом накладних №1012 від 22 грудня 2016 року та №1112 від 22 грудня 2016 року вбачається, що відповідно до вказаних документів постачальником трактора гусеничного б/в вартістю 165 000 грн. та піскорозкидача вартістю 180 000 грн., є ФОП ОСОБА_9 , а платником КП «Трудівник» (а.к.п.63,64 т.1).
Висновок експерта № 1.1-97/17 від 22 травня 2017 року, проведеної судово-почеркознавчої експертизи, доводить, що підписи в графі «Прийняв» на накладній №1012 від 22 грудня 2016 року та накладній №1112 від 22 грудня 2016 року виконані ОСОБА_7 .
На доведення внесення у вказані накладні неправдивої інформації стороною обвинувачення суду були надані накладна №РН-094 від 28 грудня 2016 року на перевезення трактору ДТ-75 з ремонту, а також накладна №34 від 24 грудня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_11 відпущено ОСОБА_9 розкидувач для піску, вапна добрив (а.к.п.59,60 т.1).
Однак, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_14 вказані документи були ним отримані пізніше, а ніж була поставлена техніка, що було зроблено з метою підтвердження в подальшому правомірності отримання ним вказаних засобів, а тому вказані в них дати не відповідають даті здійснення угоди із КП.
Покази свідка підтверджуються документально наданим суду платіжним дорученням №25 від 23 грудня 2016 року, відповідно до якого кошти в рахунок оплати за товар були перераховані ОСОБА_11 ОСОБА_9 23 грудня 2016 року (свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що кошти за придбаний піскорозкидач були перераховані вже після відправки вказаного засобу покупцеві) (а.к.п.116 т.2).
Згідно із вимогами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування наведених вище обставин, згідно із ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Згідно з положеннями ч.ч.1 і 3 ст.370 та ч.3 ст.373 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, своє рішення суд вправі обґрунтовувати виключно тими доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюватися лише за умови доведення під час судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення.
Таким чином, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях обвинувачених відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України: видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, оскільки в їх діяннях відсутні ознаки об`єктивної сторони такого злочину.
Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Частиною 2 ст.93 КПК України зазначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок.
Отже, витребування документів є рівноцінним і самостійним способом збирання документів, однак, вказані документи набувають статусу доказів лише після проведення із ними належних процесуальних дій (огляду, експертизи, тощо).
Стороною обвинувачення документи, які наявні в матеріалах кримінального провадження надані без підтвердження того, що їм надано статусу доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказані докази відповідно до вимог КПК України не оглядались під час досудового слідства, до матеріалів кримінального провадження відповідним процесуальним рішенням не долучались, в зв`язку з чим стороною обвинувачення не доведено, що надані суду документи, на які посилалась сторона обвинувачення, отримані в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ч.3 ст.17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Згідно із вимогами ч.4 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені п.п.1, 2 частини 1 цієї статті (встановлена відсутність події або складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно виправдати за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_7 - за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
Прокурором у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Сарненської міської ради 174 950 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав.
Представник потерпілого в суді заперечив щодо обґрунтованості заявленого прокуратурою цивільного позову, вказавши, що жодної шкоди Сарненській міській раді завдано не було.
Обвинувачені не визнали в повному обсязі заявлені до них позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Сукупністю досліджених судом доказів не підтверджено факт заподіяння матеріальної шкоди Сарненській міській раді внаслідок дій обвинувачених на суму, вказану у позові, крім цього, представник потерпілого заперечив факт заподіяння шкоди Сарненській міській раді. Таким чином, у задоволенні позовних вимог прокурора слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні службовому підробленні, а саме : видачі службовою особою завідомо неправдивих документів та у пред`явленому обвинуваченні у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за відсутністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні службовому підробленні, а саме : видачі службовою особою завідомо неправдивих документів за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
У задоволенні цивільного позову прокурора Сарненської місцевої прокуратури до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення солідарно на користь Сарненської міської ради 174 950 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовити повністю, за безпідставністю заявленої вимоги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1