Провадження №1-кп/523/573/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004394, внесене до ЄРДР 05.08.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, одружений та має на утриманні трьох дітей, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.08.2015 року, приблизно о 10:25 годині, підсудний ОСОБА_7 , керуючи в умовах необмеженої видимості технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині вул.Ак.Сахарова у Суворовському районі м.Одеси з боку вул.В.Висоцького в бік вул.Ак.Заболотного, здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу біля будинку №36 по вул.Ак.Сахарова у лівого краю проїзної частини.

Будучи у означеному статичному положенні, підсудний ОСОБА_7 , проявляючи злочинну самовпевненість, за дорожньою обстановкою не слідкував, а маючи реальну й об`єктивну можливість перед відкриттям водійської двері автомобіля пересвідчитися у відсутності небезпеки для інших учасників дорожнього руху, діючи з необережністю та не вживши належних і своєчасних заходів безпеки, вказаний підсудний відкрив водійські двері зазначеного транспортного засобу, в результаті чого відбулося зіткнення двері автомобіля з рулем велосипеда (правою рукояткою руля по фронту у зовнішнього краю) «Orbea Carpe 50» під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , який рухався позаду керованого підсудним автомобіля у попутному напрямку та об`їжджав цей транспортний засіб біля лівого бічної частини кузову.

Внаслідок контактування, велосипед здійснив перекидання та впав на дорожнє покриття разом із потерпілим ОСОБА_4 , яким в результаті дорожньо-транспортної пригоди були отримані тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середнього ступеню, закритих переломів кісток склепіння та основи черепа (лівої скроневої кістки з переходом лінії перелому на пірамідку скроневої кістки та соскоподібний відросток й крововиливом у його чарунки), крововиливів під м`які мозкові оболонки (лобно-скронево-тім`яної ділянки зліва) та потраплянням повітря у порожнину черепа, підшкірної гематоми потиличної ділянки з права, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та з якими був госпіталізований до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».

Таким чином, підсудний ОСОБА_7 своїми діями допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.10 (а, б, в, г, д, е), 2.3 (б), 15.13 Правил дорожнього руху України, якими врегульовано, що:

- п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п.2.10 «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинку відповідно до вимог п.9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів до надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів до збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»;

- п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- п.15.13 «Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху».

Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину в інкримінованому діянні та не оспорюючи при цьому час, місце, наслідки вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясовувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_7 внаслідок злочинної самовпевненості порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а відтак суд кваліфікує дії вказаного підсудного за ч.2 ст.286 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.286 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо заподіяло тяжке тілесне ушкодження, що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, а також судом враховується позиція потерпілого ОСОБА_4 щодо відсутності у нього претензій будь-якого характеру до підсудного та висновки досудової доповіді органу пробації, стан здоров`я підсудного та його характеризуючи дані є приватним підприємцем і раніше не судимий, на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, одружений та має на утриманні трьох дітей - 2001, 2014, 2018р.н., двоє з яких є малолітніми, забезпечений місцем реєстрації й проживання в Одеській області.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття та повне відшкодування потерпілому ОСОБА_4 заподіяної шкоди, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

Під час судового розгляду кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення підсудного ОСОБА_7 від покарання внаслідок застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», надавши при цьому заяву останнього зі згодою на це та мотивуючи клопотання наявністю у підсудного на утриманні неповнолітніх дітей і відшкодуванням завданої потерпілому ОСОБА_4 шкоди у повному обсязі.

Дослідивши в судовому засіданні заяву підсудного ОСОБА_7 про застосування до нього акту амністії та додані до неї матеріали, обговоривши в судовому засіданні зазначене клопотання захисника ОСОБА_6 та заслухавши з цього приводу думку інших учасників провадження, суд доходить наступних висновків.

Згідно з п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів або неповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, - звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, та у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, висунуте підсудному ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, яке з огляду на ст.25 цього ж Кодексу характеризується необережністю.

Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_7 згодний на застосування до нього акту амністії, має на утриманні трьох дітей, двоє з яких є малолітніми, та повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

За ст.ст.85, 86 КК України, на підставі закону України про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання, а також може бути повністю або частково звільнений від відбування покарання.

Враховуючи викладені законодавчо урегульовані підстави звільнення осіб від відбування покарання у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році», а також приймаючи до уваги те, що підсудний ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей 2014 і 2018 років народження, обвинувачується у вчиненні до часу набрання вказаним законом чинності тяжкого необережного злочину та заподіяну потерпілому шкоду відшкодував у повному обсязі, суд за відсутності заперечень учасників провадження доходить висновку про необхідність звільнення зазначеного підсудного від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п.в ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 9244,60 гривень, за проведення експертних досліджень (3303+1980+3961,60), - підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_7 на користь держави.

Керуючись ст.ст.124, 126, 349, 369-371, 373-374 КПК України, п.в ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ст.12, 25, 85-86, 286 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.в ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, - звільнити.

На підставі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 9244,60 гривень, за проведення експертних досліджень, - стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Копію вироку вручити під розписку ОСОБА_7 та прокуророві, а також надати іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду області, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1