Справа № 462/2915/19
У Х В А Л А

15 липня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004550 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_9

встановив:
в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004550 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Захисник ОСОБА_9 подав клопотання, яке підтримав і обвинувачений про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам КПК України, а саме п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті не викладено в повному обсязі фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема викладені лише дії водія і не викладені активні дії пішохода, який є учасником даної ДТП, а також зазначено дорожній знак, який не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Прокурор, потерпілі та їх представник проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечили, подавши письмові заперечення, в яких зазначили, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, лише після дослідження всіх представлених доказів суд надаватиме оцінку правильності викладення обставин вчинення кримінального правопорушення, тому відсутні підстави для його повернення.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, оглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд дійшов наступного висновку.
Згідно п.13. ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключну підставу для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.
Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004550, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 КК України, який складений 24 квітня 2019 року слідчим Слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та затверджений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному проваджені прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , суд вважає, що такий відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Копія даного обвинувального акта була вручена обвинуваченому та його захиснику 26 квітня 2019 року.
До обвинувального акта долучені реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинуваченого та його захисника про отримання ними копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Однією з засад кримінального провадження, передбаченого ст. 7 КПК України є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 22 КПК України роз`яснюється така засада кримінального провадження як змагальність сторін, та, зокрема, зазначається, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Разом з тим, повноваження слідчого на складання обвинувального акта, та повноваження прокурора на затвердження обвинувального акта, на самостійне складання обвинувального акта, а також на звернення до суду з обвинувальним актом, передбачені відповідно приписами ст. 40 та ст. 36 КПК України. На прокурора, крім цього, покладено функцію підтримання державного обвинувачення в суді та йому надано повноваження відмовлятись від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на вищезазначені норми КПК України саме прокуророві надано повноваження визначати, які саме фактичні обставини кримінального правопорушення він вважає встановленими, викладати такі фактичні обставини в обвинувальному акті, визначати їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювати обвинувачення.
Можливість втручання в такі повноваження прокурора при складанні обвинувального акту з боку будь-яких інших учасників кримінального провадження, чинним КПК України не передбачена.
З обвинувального акта відносно ОСОБА_3 вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, а також містяться інші відомості, які повинні бути відображені в обвинувальному акті згідно з приписами вищезазначеної ч.2 ст. 291 КПК України.
Зі змісту клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта прокуророві вбачається, що він вважає його таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки у такому не в повному обсязі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які на його думку, не дозволяють суду призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Суд вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, як на підставу для повернення даного обвинувального акту, мають бути встановлені або спростовані саме на стадії судового розгляду, під час безпосереднього дослідження судом доказів у кримінальному провадженні, і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.
Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.
Наведені в клопотанні обставини фактично зводяться до оцінки доказів у справі, що відповідно до вимог КПК України здійснюється в ході судового розгляду кримінального провадження, а не стадії підготовчого судового засідання. Оцінка таких доказів судом здійснюється в нарадчій кімнаті при ухвалення того чи іншого виду вироку.

На підставі наведеного, суд вважає що даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 22, 26, 219, 314 КПК України, суд

постановив:
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1