Дата документу 07.08.2019 Справа № 554/6680/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.08.2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотаннястаршого слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000383 від 12.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про арешт
ВСТАНОВИВ:
11.07.2018 на адресу СУ ГУНП в Полтавській області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 стосовно зловживання своїми повноваженнями приватними нотаріусами Полтавського міського нотаріального округу при вчиненні нотаріальних дій, що завдало істотної шкоди інтересам окремих громадян.

12.07.2017 за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В ході досудового розслідування, під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що його нині покійна дружина ОСОБА_5 починаючи з 2010 року хворіла на мієлопроліферативне захворювання «ідіопатичний мієлофіброз» та до дня своєї смерті проходила лікування у різних лікувальних закладах України.

Відповідно до відомостей вказаних у письмовій заяві ОСОБА_6 , що під час судового розгляду його позовної заяви про визнання заповіту його дружини ОСОБА_5 недійсним в Київському районному суді м. Полтави, справа № 552/5808/17, йому стало відомо, що приватні нотаріуси ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 22.06.2015 та 23.09.2015 відповідно посвідчували заповіт його дружини, яка останні вісім років хворіла на рак, а в період з 2015 по день смерті перебувала у тяжкому стані.

Окрім цього, під час судового розгляду було проведено посмертну судово психіатричну експертизу, якою встановлено, що його дружина ОСОБА_5 страждала психічним розладом у вигляді важкого депресивного епізоду з параноїчними включеннями у поєднанні з вираженими астенічними синдромом на фоні онкологічної патології, тобто експерти зазначили, що вказана хвороба позбавляла її можливості керувати своїми діями.

Також, відповідно до повідомлення, в день здійснення нотаріального посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_8 , 23.09.2915, ОСОБА_5 , перебувала на стаціонарному лікуванні, де лікарями зафіксовано її стан, як досить тяжкий.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформаційної довідки 149302596 від 13.12.2018 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,

Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у приватній власності ОСОБА_5 перебуває 3-х кімнатна квартира

АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки від 13.12.2018 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон

відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у приватній спільній частковій власності у ОСОБА_5 перебуває 1/3 квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 у власності ОСОБА_5 перебуває легковий автомобіль марки Volkswagen, модель PASSAT, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 , рік випуску 2013, реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_3 .

На підставі вищевикладеного слідчий прохав суд накласти арешт на вищевказане майно шляхом встановлення заборони відчуження майна, а також розпорядження таким майном, інакше майно може бути відчужене іншим особам, які не обізнані про можливо незаконне право їх набуття, що в подальшому може призвести до нанесення матеріальних збитків особі, що буде.

Слідчий ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав.

ОСОБА_4 надав до суду заяву, відповідно до якої не заперечував проти накладення арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В даному випадку, метою накладення арешту є збереження речових доказів, а саме майна, яке було предметом заповіту, законність посвідчення яких встановлюється на досудовому розслідуванні. Втручання у право власності, у даному випадку, виправдовує суспільний інтерес, оскільки існує реальна загроза відчуження вказаного майна третім особам, які не обізнані про можливо незаконне право їх набуття, що в подальшому може призвести до нанесення матеріальних збитків особі, яка буде визначена спадкоємцем.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Накласти арешт шляхом встановлення заборони відчуження, в тому числі проведення будь-яких нотаріальних та реєстраційних дій, відчуження, а також розпорядження майном, а саме на:

-3-х кімнатну квартиру, АДРЕСА_1 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 ;

-1/3 квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 і розташована за адресою

АДРЕСА_4 ;

-легковий автомобіль марки Volkswagen модель PASSAT номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 рік випуску 2013 реєстраційний номер НОМЕР_3 який перебуває у власності ОСОБА_5 .

Виконання ухвали доручити старшому слідчому відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно направити слідчому, прокурору, а також особі, щодо майна якої вирішувався арешт.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1