Провадження №11-сс/801/660/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутинці Калинівського району Вінницької області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Старший слідчий СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивоване тим, що 19.09.2019 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.09.2019 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Окрім наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, слідчий зазначає про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 з метою може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і в зв`язку із неможливістю запобігти зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2019 року клопотання задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.
Одночасно визначено розмір застави в сумі 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2019 року та застосувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту за місцем проживання в АДРЕСА_1 .
Вважає, що слідчий суддя ухвалив необґрунтоване рішення, у зв`язку із необ`єктивним з`ясуванням обставин провадження, без наведення належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення такого рішення, а також з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке регулює підстави, умови та порядок застосування запобіжних заходів.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат зазначає, що поза увагою суду залишилися ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, сім`ю, двоє малолітніх дітей, має важке хронічне захворювання, потребує постійного та безперервного спеціалізованого лікування. Крім того, адвокат звертає увагу, що ОСОБА_7 визнав свою вину, готовий нести відповідальність та не має наміру переховуватися від органів досудового слідства.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_10 та сам підозрюваний ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, прокурора, думку підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд зазначених вимог дотримався не в повній мірі.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив та виходив з того, що на час розгляду клопотання підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.
Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, та інших соціальних та особистісних чинників стримуючого характеру, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, вчинив інкримінований йому злочин під час випробувального терміну, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися із такими висновками слідчого судді.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Так, слідчий суддя вірно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні, а також, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, вчинив інкримінований йому злочин під час випробувального терміну, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Разом з тим, слідчий суддя не врахував стан здоров`я самого підозрюваного, зокрема що ОСОБА_7 страждає на ряд тяжких хронічних захворювань. Відповідно до довідки Козятинської міжрайонної МСЕК №598925 від 05.02.2017 ОСОБА_7 встановлено третю групу інвалідності. Крім того, як вбачається із наданих медичних документів, ОСОБА_7 потребує постійного медичного нагляду, по-життєвого щоденного безперервного спеціалізованого лікування, відсутність якого може спричинити тяжкі і незворотні наслідки для його здоров`я.
У зв`язку з цим колегія суддів зазначає наступне.
В своєму рішенні від 24.03.2016 року у справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (Заява №56660/12), яке набрало силу остаточного 24.06.2016 року, у пункті 128 Європейський Суд з прав людини нагадує, що згідно зі статтею 3Конвенції держава повинна забезпечити тримання особи під вартою в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а спосіб і метод виконання заходу не повинні завдавати їй душевного страждання чи труднощів, які б перевищували невідворотний рівень страждання, притаманний триманню під вартою, і щоб з урахуванням практичних вимог ув`язнення охорона здоров`я такої особи та її благополуччя забезпечувалися належним чином (див. рішення у справі «Калашніков проти Росії» (Kalashnikov v. Russia), заява № 47095/99, п. 95, ECHR 2002-VI). В пункті 149 цього рішення зазначено, що суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення.
Отже, стала практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що особі, яка тримається під вартою повинна надаватися своєчасна та належна медична допомога. Інакше це призводить до порушення положень статті 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Оскільки судом встановлено, що в умовах тримання під вартою підозрюваному не може бути надане відповідне лікування, враховуючи наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, батьків, дружини малолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, з метою безперешкодного здійснення належного медичного нагляду та безперервного спеціалізованого лікування, колегія суддів переконується в доцільності застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, вважає обґрунтованими доводи адвоката, що слідчий суддя не надав належної оцінки ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не в повній мірі оцінив обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи сторони обвинувачення щодо ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, обґрунтованими, а прокурором в ході судового розгляду не доведені обставини, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який в повній мірі здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - скасувати та ухвалити нову.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя