Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/3503/18
Провадження №1-кп/523/768/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

30.05.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001170 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2018 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.09.2007 року Татарбунарським р/с Одеської області за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, 70 КК України до 11 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-14.12.2007 року Білгород-Дністровським р/с Одеської області за 395, ч.4 ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-28.03.2018 року Арцизьким р/с Одеської області за ч.1 ст.396, 75,76 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік;

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, хворіє на ВІЛ інфекцію 4-та клінічна стадія, туберкульоз лімфатних вузлів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-29.08.2009 року Малиновським р/с м.Одеси за ч.2 ст.187, 69, 75, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки;

-01.04.2011 року Приморським р/с м.Одеси за ч.2 ст.187, 69, 71 КК України до 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі;

-19.06.2017 року Білгород-Дністровським р/с Одеської області за ч.3 ст.185, 75,76 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки;

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31 липня 2018 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за вчинення майнового злочину, в період іспитового строку, встановленого вироком Арцизького районного суду Одеської області від 28.03.2018 року, спільно та за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 , будучи раніше засудженим за вчинення майнових злочинів, у період іспитового строку, встановленого вироком Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 19.06.2017 року, прослідували за місцем мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 , де розташований магазин «Анастасія», попередньо підготувавши ніж та одягнувши заздалегідь виготовлені саморобні маски з прорізами для очей, з метою запобігання їх впізнанню, увійшли до зазначеного вище будинку, де ОСОБА_9 почав бити ОСОБА_6 та погрожував останньому застосуванням ножа, який тримав у руках, жадаючи від потерпілого передачі їм грошових коштів. Після того, як ОСОБА_6 вчинив опір, голосом попередив про напад свою сім`ю та вибіг на вулицю, щоб покликати на допомогу, перебуваючи в приміщенні магазину і будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи, мобільним телефоном «Самсунг G3200», вартістю 300 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 гривень, на рахунку з грошима в сумі 390 гривень, з абонентським номером НОМЕР_1 , чотирма пачками цигарок «Парламент», вартістю 43 гривень кожна, на загальну суму 172 гривень, ліхтариком-шокером, вартістю 400 гривень, після чого з місця події зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1319 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, пояснивши, що в липні 2018 року він разом із ОСОБА_10 скоїли напад на будинок ОСОБА_6 , оскільки він хотів йому помститись, вважаючи, що останній раніше його обманув та не віддав усі гроші за залізо, яке останній колись приносив. Вирізавши маски з светра, маючи при собі ніж, вони із ОСОБА_10 зайшли у помешкання потерпілого ОСОБА_6 де почалась бійка, в ході якої він погрожував потерпілому ножем та вимагав гроші. Потерпілий, в свою чергу, оборонявся та забрав у нього ніж, після чого вибіг на вулицю, кликати допомогу. Зрозумівши що в них не вийде заволодіти грошима потерпілого, він забрав 4-ри пачки цигарок та покинув місце злочину. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, попросив вибачення у потерпілого, просить суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, додавши, що під час зазначеної події, він заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном та покинув місце злочину. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, попросив вибачення у потерпілого, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, підтвердив суть обвинувачення та фактичні обставини справи, пояснивши, що з боку обвинувачених йому наносились тілесні ушкодження та погрози життю за допомогою ножа, які він сприймав дуже реально. Обвинувачених він пробачив, матеріальних претензій не має, при цьому просив визнати їх винними та призначити покарання, згідно діючого законодавства.

Так як обвинувачені свою вину визнали повністю, підтвердили обставини скоєного ними злочину, погодились на спрощену форму судового розгляду, а саме просили суд не досліджувати докази які вони не оспорюють, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_9 потрібно кваліфікувати:

- по ст.187 ч.3 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, особою, яка раніше вчинила розбій та винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєному злочині доказана повністю.

Дії ОСОБА_10 потрібно кваліфікувати:

- по ст.187 ч.3 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, особою, яка раніше вчинила розбій та винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який є особою раніше неодноразово судимою, скоїв злочин у період іспитового терміну, на обліку нарколога та психіатра не знаходиться, негативно характеризується за місцем мешкання, відсутність матеріальних збитків та претензій із боку потерпілого.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який є особою раніше неодноразово судимою, скоїв злочин у період іспитового терміну, на обліку нарколога та психіатра не знаходиться, негативно характеризується за місцем мешкання, хворіє на ВІЛ інфекцію 4-та клінічна стадія, туберкульоз лімфатних вузлів, відсутність матеріальних збитків та претензій із боку потерпілого.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_9 відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 щире каяття.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_10 відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 щире каяття.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинувачених до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченим покарання в виді позбавлення волі з конфіскацією майна, думку потерпілого, який підтримав прокурора та зазначив, що претензій до обвинувачених не має, думку захисників, які просили для своїх підзахисних мінімальне покарання, а також обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили застосувати до них покарання нижче нижчого, відповідно до ст.69 КК України, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна із застосуванням ст..71 КК України, зарахувавши останнім їх знаходження під вартою у даному проваджені.

Сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 7150 гривень, які належить стягнути з обвинувачених в солідарному порядку.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією належного йому майна.

Згідно ст.71 КК України до покарання за зазначеним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Білгород-Дністровського р/с Одеської області від 28.03.2018 року, з урахуванням ст.72 КК України, та остаточну міру покарання призначити у виді семи років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією належного йому майна.

Згідно ст.71 КК України до покарання за зазначеним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Арцизького р/с Одеської області від 19.06.2017 року, з урахуванням ст.72 КК України, та остаточну міру покарання призначити у виді семи років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 термін попереднього ув`язнення з 07.08.2018року по час вступу вироку у закону силу із розрахунку 1-н день попереднього ув`язнення до 1-го дня позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі ОНДІСЕ 3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень) та з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Держави в особі ОНДІСЕ 3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень) - вартість проведених судових експертиз.

Речові докази по провадженню №0001170 від 31.07.2018 року, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, відповідно до постанови від 01.08.2018 року та ухвали суду від 06.08.2018 року - знищити.

Речовий доказ по провадженню, а саме мобільний телефон «Самсунг G3200», переданий потерпілому під розписку вважати переданим за належністю.
Речовий доказ по провадженню, а саме автомобіль марки ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_2 , переданий свідку ОСОБА_11 під розписку вважати переданим за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0001170 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2018 року - зберігати в Комінтернівській місцевій прокуратурі Одеської області.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3