Справа № 204/2878/19
Провадження № 1-в/204/589/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 , представника установи ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
18 квітня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву, просив її задовольнити та пояснив, що хоче додому, йому треба зідрати дітей. Також він пояснив, що перебуваючи в Дніпровській УВП № 4 він працював на харчоблоці. В минулому році він отримав догану, оскільки випив браги. Має два заохочення. Окрім цього він пояснив, що не приймає участі в навчанні та виховних заходах, оскільки не має на це часу через роботу.
Представник Дніпровській УВП № 4 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивного боку, мав стягнення, але воно знято працею та поведінкою. Засуджений ОСОБА_6 може виступати навіть в якості прикладу для інших засуджених та до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України. Чому маються розбіжності в поясненнях засудженого та його характеристиці, він пояснити не зміг.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви засудженого, оскільки останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, вживав алкогольні напої.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого, дійшов до наступних висновків.
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
Початок строку 13.01.2017 року. Кінець строку 13.02.2020 року.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За змістом ст. 81 КК України, умовами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині третій цієї статті; наявність факту того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 2 частини 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.
Згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_6 має стягнення: 16.10.2018 року догану, яка погашена достроково, шляхом застосування заходу заохочення 11 квітня 2019 року.
Має два заохочення: 30.10.2017 року та 11.04.2019 року.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.01.2017 року. З 31.03.2017 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується добре. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, за порушення вимог режиму відбування покарання мав дисциплінарне стягнення, яке погашене та зняте у встановленому законом порядку, але згодом усвідомив свою протиправну поведінку та став на шлях виправлення. За зразкову поведену та зразкове ставлення до праці має заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований робітником харчоблоку установи. До праці ставиться сумлінно, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст. 100 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 вчиняє умисний злочин не вперше, скільки раніше був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням до нього іспитового строку, умови якого останній порушив та вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку. ОСОБА_6 була надана можливість стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим його було звільнено від фактичного відбування покарання, однак, належних висновків ОСОБА_6 для себе не зробив.
Також суд враховує факт того, що матеріали особової справи ОСОБА_6 містять витяг з протоколу № 15 засідання комісії ДУВП № 4 від 15 серпня 2018 року, а також витяг з протоколу № 3 засідання комісії ДУВП № 4 від 23 лютого 2019 року, згідно яких ОСОБА_6 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення. Окрім цього, матеріали особової справи ОСОБА_6 містять витяг з протоколу № 3 засідання комісії ДУВП № 4 від 23 лютого 2019 року, згідно якого ОСОБА_6 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення.
Таким чином, суд вбачає неузгодженість між позитивною характеристикою засудженого ОСОБА_6 від 22 травня 2019 року, яку підтвердив представник установи в судовому засіданні, та наведеними вище документами, згідно яких останній не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення. Також суд звертає увагу, що згідно цієї ж характеристики засуджений ОСОБА_6 приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», однак сам засуджений в судовому засіданні спростував цю інформацію, повідомивши, що не приймає участі в навчанні та виховних заходах. При цьому суд звертає увагу, що засудженому було винесено сувору догану від 16 жовтня 2018 року за виявлення останнього в стані алкогольного сп`яніння, в той час, як ОСОБА_6 , був обізнаним про порядок та умови відбування покарання та про сувору заборону на вживання алкогольних напоїв. З цього приводу в судовому засіданні засуджений підтвердив факт того, що вживав алкогольні напої, чим на переконання суду грубо порушив вимоги режиму. Також суд звертає увагу, що за 2018 рік засуджений ОСОБА_6 не мав жодного заохочення, а отримав заохочення лише 11 квітня 2019 року, що не може свідчити про його сумлінну поведінку. При цьому пояснити, чому в 2018 року він не отримав жодного заохочення, засуджений пояснити не зміг. Суд також приходить до переконання про неузгодженість між характеристикою засудженого, наданої представником ДУВП № 4 та протокол № 3 засідання комісії ДУВП № 4 від 23 лютого 2019 року в частині того, що згідно протоколу засідання ОСОБА_6 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення, в той час, як характеристика не містить жодного посилання на те, що засуджений не довів своє виправлення, а навпаки, характеризує засудженого ОСОБА_6 лише з позитивного боку.
Наведене вище в сукупності, на переконання суду, не може свідчити про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1