КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 22 серпня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року,

за участі: адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 13 червня 2019 року за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном будь-якими особами у будь-який спосіб.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування та відчуження вказаного майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна та зобов`язати старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 повернути вказане майно.
Автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Посилається на недотримання строків, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України для постановлення ухвали про арешт майна, оскільки клопотання детектива про арешт майна, згідно штампу про вхідну кореспонденцію поступило до Солом`янського районного суду м. Києва 14 червня 2019 року, а згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді (дата внесення до системи автоматизованого розподілу 18 червня 2019 року).

Апелянт зазначає про те, що майно вилучено з приміщення, які використовуються ОСОБА_6 у підприємницькій діяльності, оскільки він є засновником та директором ТОВ «НВФ Проект-Нафотогаз» та ТОВ «Гера ЛТД». Однак, при вирішені питання про арешт вилученого майна слідчим суддею не враховано обставини, які призводять до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, оскільки підприємницька діяльність ОСОБА_6 безпосередньо пов`язана з вивченням та видобуванням вуглеводнів. ОСОБА_6 не є службовою особою Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин. Між ТОВ «НВФ Проект-Нафотогаз», ТОВ «Гера ЛТД» та ТОВ «Аркона Газ-Епергія» існують лише цивільно-правові відносини. Вилучене майно використовується у господарській діяльності підприємств ТОВ «МВФ Проект - Нафотогаз» та ТОВ «Гера ЛТД», та не є будь-яким предметом доказів у кримінальному провадженню, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відносно службових осіб Державної служби геології та надр.

Як стверджує автор апеляційної скарги слідчий суддя та старший детектив, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися вимог, передбачених ст.ст. 94, 132, 173 КПК України.
Окрім того, розгляд клопотання про арешт майна відбувся без участі власника майна, як наслідок, слідчим суддею позбавлено ОСОБА_6 права подавати заперечення на клопотання, надавати усні та письмові пояснення, та не забезпечено повного, всебічного та неупередженого судового розгляду.
Щодо строку апеляційного оскарження адвокат ОСОБА_5 зазначає, що копію ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року отримано за запитом 06 серпня 2019 року, при ознайомленні з матеріалами судової справи, шляхом фотозйомки, апеляційну скаргу подано 07 серпня цього ж року, у зв`язку з чим вважає, що строк оскарження не порушено.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.

Так, згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 02 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000182, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Службові особи Державної служби геології та надр України підозрюються у тому, що діючи за попередньою змовою з мовою з іншими службовими особами, за пособництва службових осіб ТОВ «Аркана Газ-Енергія», зловживаючи своїм службовим становищем, умисно вчинили дії, спрямовані на заниження розміру офіційних платежів до бюджету за видачу спеціального дозволу на користування надрами (геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку з подальшим видобуванням нафти, газу) від 18 травня 2017 року № 4830 (Свистунківсько-Червонолуцького родовища, розташованого в Полтавській області), чим спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, встановлено, що службові особи Державної служби геології та надр України та Українського державного геологорозвідувального інституту, зловживаючи службовим становищем, вчиняють дії щодо заниження вартості спеціальних дозволів на користування надрами, чим спричиняють тяжкі наслідки державним інтересам.

13 червня 2019 року групою детективів Національного бюро під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20, виявлено та вилучено наступні документи, дозвіл на відшукання та вилучення яких був прямо наданий ухвалою слідчого судді:

- техніко-економічні міркування стосовно освоєння Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища на 23 аркушах у збрушурованому вигляді (3 екземпляра);
- відомості стосовно Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища на 23 аркушах у збрушурованому вигляді (3 екземпляра);
- відомості стосовно Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища на 23 аркушах у збрушурованому вигляді;
- відомості стосовно Свистунківсько-Червонолуцького газоконденсатного родовища на 23 аркушах у збрушурованому вигляді англійською мовою;
- проект листа до ДНВП «Геоінформ» за підписом директора ТОВ «Аркона Газ-Енергія» ОСОБА_9 на 1 арк.;
- проект листа до ДНВП «Геоінформ» за підписом директора ТОВ «Аркона Газ-Енергія» ОСОБА_9 від 08.04.2019 на 1 арк.;
- копія протоколу №3659 від 28.09.2016 засідання колегії ДКЗ по Свистунківсько-Червонолуцькому газоконденсатному родовищі на 28 арк.;
- копія листа від 14.03.2019 № 1248-04/2019 на 1 арк. за підписом директора ТОВ «Аркона газ-Енергія»;
- копія акта міжвідомчої комісії про передачу прийняття Червонолуцького газоконденсатного родовища на баланс ВАТ «Укрнафта» від 09.12.1999 на 3 арк.;
- копія спільного наказу № 162 від 24.09.1999р. та № 56 від 10.11.1999р. «Про створення міжвідомчої комісії по передачі прийому Свистунківського і Червонолуцького родовищ » на 2 арк.;
- копія акту міжвідомчої комісії про передачу прийняття Свистунківського газоконденсатного родовища на баланс ВАТ «Укрнафта» від 09.12.1999р., на 3 арк.;
- копія спеціального дозволу на користування надрами № 4830 від 18 травня 2017 року на 1 арк., копія угода № 4830 про умови користування надрами від 18 травня 2017 року на 3 арк., копія характеристики ділянки надр від 18.05.2017 на 3 арк., копія програми робіт з геологічного вивчення на 1 арк.;
- копія довідки про видобуток по Червонолуцькому родовищу станом на 01.01.2010р., на 1 арк., копія листа на НДПІ ВАТ «Укрнафта» № 18/3716 від 02.08.2007р. на 1 арк., копія таблиці 16.2 Зіставлення підрахованих запасів вільного газу на 4 арк.;
- чорнові записи щодо дорозвідки та експлуатаційної розвідки родовищ на 8 арк.;
- копія таблиці 13.2 Зіставлення підрахованих запасів вільного газу на 1 арк.;
- копія протоколу № 68 від 12 жовтня 2011р. засідання Центральної комісії з питань розроби газових родовищ на 4 арк.;
- копія протоколу № 2148 засідання колегії по розгляду матеріалів геолого економічної оцінки від 21.10. 2010 на 11 арк.;
- перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр, вих. № 7гр-11/115 від 19.08.2004р., на 2 арк., перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр, вих. №06-13/380 від 10.02.2006р. на 1 арк., перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр, вих. № 7гр-10/47 від 20.04.2011р. на 2 арк., перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр, вих. № 7гр-22/181 від 06.09.2012р., на 2 арк., всі переліки без підспису;
- копія листа на адвоката ОСОБА_10 від 27.03.2019 на 1 арк.;
- проект ненауково- технічної експертизи, без підпису, на 9 арк.;
- договір № 210/17 від 30.06.2017 з додатками на 10 арк.;
- додаткова угода №1 до договору № 210/17 від 30.06.2017 на 1 арк.;
- проект договору про конфіденційність та нерозголошення інформації в двох примірниках всього на 4 арк.;
- копія спеціального дозволу на користування надрами № 4830 від 18.05.2017 з копією 1 аркуша угоди про користування надрами на 1 арк.;
- матеріали «Разработка Свистунковско-Червонолуцкого месторождения Ключевые показатели эффективности» на 9 арк.;
- лист «геолого-економічна оцінка Свистунівсько-Червонульцького газоконденсатного родовища Полтавська область» на 3 арк.;
- обгрунтування витрат від 03.05.2017 на 2 арк.
- проект відзиву на адміністративний позов на 8 арк.
Разом з тим, в ході обшуку вилучено предмети, щодо яких ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук прямо не надане право на їх вилучення, однак у вказаних предметах міститься інформація, що може бути використана як доказ вчинення злочину, зокрема під час доказування події кримінального правопорушення, а також вини осіб, які його вчинили. До таких предметів належать:
- носій інформації - DVD-R диск золотистого кольору, що знаходиться у конверті білого кольору з написом «Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркона Газ-Енергія» Свистунівсько-Червонолуцьке газоконденсатне родовище Диск №2»;
- зовнішній накопичувач на жорстких магнітних дисках Maxtor M3 Portable з маркуванням «NM14T5VL», на який скопійовано відомості, що містилися на жорсткому магнітному диску Western Digital WD5000AZLX s/n: WCC6Z4ER1C5Z.
Зазначені носії інформації та документи містять відомості, які можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема щодо взаємовідносин ТОВ «НВФ «Проект-нафтогаз» із ТОВ «Аркона Газ-Енергія», здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Аркона Газ-Енергія», в тому числі щодо підготовки до видобування вуглеводнів Свистунківсько-Червонолуцького родовища, а також щодо отримання ТОВ «Аркона Газ-Енергія» зазначеного спеціального дозволу на користування надрами.
У зв`язку з викладеним, тобто наявністю достатніх підстав вважати, що зазначені речі і документи, в тому числі й ті, дозвіл на вилучення яких не був прямо наданий судом, є доказами в кримінальному провадженні, постановою детектива від 13 червня 2019 року їх визнано речовими доказами.
14 червня 209 року, старший детектив Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 , за погодженням прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 13 червня 2019 року за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року вказане клопотання задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався, всупереч доводам апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000182, про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку 13 червня 2019 року за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування та відчуження вказаного майна, на нього необхідно накласти арешт.
Крім того, зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказам відповідно до постанови старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 від 13 червня 2019 року.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність власника майна, з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку 13 червня 2019 року за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу недотримання строків, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України для постановлення ухвали про арешт майна, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2019 року, в кінці робочого тижня, до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 ,яке 18 червня цього ж року передано судді ОСОБА_11 , відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді (а.с. 201), оскільки 17 червня 2019 року був вихідним днем, та розглянуто слідчим суддею 20 червня 2019 року, з дотриманням строку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката з приводу того, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання детектива, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власника майна, хоч і заслуговують на увагу, проте в даному конкретному випадку не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 13 червня 2019 року за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 20, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном будь-якими особами у будь-який спосіб, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/4820/2019 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_12