Справа № 278/220/19
Провадження №11-кп/801/1284/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7

захисника в режимі відеоконференції: ОСОБА_8

потерпілого в режимі відеоконференції: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000647 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16.09.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.3 ст.15 п.11 ч.2 ст.115 КК України, змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 16.11.2019.

встановив:
До Вінницького апеляційного суду із Верховного Суду надійшло контрольне провадження у кримінальному провадженні ОСОБА_7 і ОСОБА_10 для розгляду апеляційної скарги прокурора Житомирської області на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року щодо зміненого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 за частиною 1 статті 263, частиною 3 статті 27 частиною 3 статті 15 пунктом 11 частиною 2 статті 115 КК України ОСОБА_7 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Колегія суддів суду першої інстанції, під час розгляду об`єднаного кримінального провадження, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 частково задовольнила клопотання прокурора та повністю клопотання захисника ОСОБА_8 , змінила обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його із-під варти із зали суду та зобов`язала його носити засіб електронного контролю та дотримуватися покладених на нього інших зобов`язань, передбачених статтею 194 КПК України.

Суд, прийнявший рішення, дійшов висновку, що прокурор не довів обставин, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому, змінили тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Колегія суддів суду першої інстанції, в провадженні якої на розгляді по суті знаходиться кримінальне провадження ОСОБА_7 визнала, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків при розгляді кримінального провадження, що дасть можливість в розумні строки прийняти по ньому кінцеве рішення та зменшить наявні ризики.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просив скасувати зазначене судове рішення посилаючись на неповне з`ясування важливих обставин, недоведеність тих обставин, на які посилався суд, невідповідність зроблених в ньому висновків фактичним обставинам справи та порушення вимог КПК.

Своє право на оскарження судового рішення обґрунтував рішенням Конституційного Суду України у справі №3-208/2018 (2402/18).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; заперечення проти її задоволення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника і потерпілого ОСОБА_9 ; дослідивши подану апеляційну скаргу та перевіривши контрольне провадження, направлене із Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 за конституційною скаргою ОСОБА_11 щодо відповідності Конституції України положень частини 2 статті 392 КПК України на яке посилався прокурор визнано неконституційним положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Зважаючи, що суд першої інстанції не продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а змінив його на менш суворий, не пов`язаних із позбавленням волі, таке судове рішення оскарженню не підлягає, про що було обґрунтовано зазначено в оскарженій ухвалі суду.

Проте, відповідно до ухвали Верховного Суду, що постановлена колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 03 жовтня 2019 року апеляційна скарга прокурора направлена до Вінницького апеляційного суду для розгляду.

Зважаючи, що вказівки суду касаційної інстанції є обов`язковими для судів нижчого рівня при новому розгляді, колегія апеляційного суду прийняла до розгляду апеляційну скаргу прокурора, проти чого ніхто із учасників апеляційного розгляду не заперечив, хоча підстав для її задоволення не знайшла.

Щодо суті прийнятого рішення про задоволення клопотання захисника і зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаних із позбавленням волі, слід зазначити, що виходячи із доводів захисника, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, є підприємцем, винаймає житло ближче до приміщення суду, тому не проживає за місцем реєстрації, з тим щоб виключити сумніви про вплив ОСОБА_7 на потерпілих і свідків, колегія суду першої інстанції дійшла висновку про недоведеність обставин, які давали підстави застосувати найсуворіший запобіжний захід.

Колегія суддів суду першої інстанції, незважаючи на окрему думку одного із суддів колегії, розглядаючи об`єднане кримінальне провадження ОСОБА_7 і ОСОБА_10 по суті їхнього обвинувачення визнала за доцільне перебування ОСОБА_7 на волі.

Саме ця колегія суддів несе відповідальність за розгляд кримінального провадження в розумні строки, тому при зміні запобіжного заходу вони виходили із мети і підстав його застосування, зокрема, вони визнали, що поведінка обвинуваченого забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та попередить спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкодить кримінальному провадженню іншим чином, вчинив інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому, обвинувачується.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм КПК при прийнятті оскаржуваного рішення.

Законність інших ухвал слідчих суддів, на які посилався прокурор в своїй апеляційній скарзі, та які приймалися на стадії досудового слідства, до передачі обвинувального акту до суду, в даному провадженні судом апеляційної інстанції не переглядалися.

Обставин, які залишилися нез`ясованим в суді першої інстанції при розгляді клопотань щодо запобіжного заходу прокурором в скарзі не наведено, як і не заявлялися клопотання про їх дослідження в апеляційному суді.

Зважаючи, що при розгляді апеляційної скарги прокурора не було встановлено обставин, які б давали підстави до скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін оскаржуваної ухвали суду.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвала Житомирського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року щодо часткового задоволення клопотання прокурора та зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладанням на нього обов`язків строком на два місяці до 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя