Справа № 442/7236/17 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/401/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 442/7236/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 121 КК України,

з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк три роки та покладено обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт за місцем постійного проживання.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.
Цивільний позов Дрогобицької місцевої прокуратури задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Дрогобицької міської ради 11299,58 грн. витрат на лікування потерпілих від злочину.
ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 28 липня 2017 року о 20.00 год., перебуваючи неподалік приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки з ОСОБА_12 , яка сталася на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому удар ножем в живіт, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення епігастральної ділянки живота з пошкодженням діафрагми та розвитком внутрішньої кровотечі, що згідно з висновком експерта № 492 від 20.09.2017 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
28 липня 2017 року о 22.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в під`їзді №1 житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки з ОСОБА_13 , яка склалася на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому один удар ножем в ділянку лівої сідниці та два удари ножем в живіт, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини в ділянці епігастралія зліва з пошкодженням печінки та внутрішньою кровотечею, рани у верхньо-зовнішньому квадранті лівої сідниці, що згідно з висновком експерта № 415 від 22.08.2017 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 75 КК України не обґрунтував у вироку висновок про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання, фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що злочини проти життя і здоров`я особи становлять одну з найнебезпечніших груп злочинних діянь. Суд не надав належної оцінки протиправним діям обвинуваченого ОСОБА_8 , який після заподіяння ножового поранення в живіт ОСОБА_14 через відповідний проміжок часу умисно наніс вже декілька ударів ножем в життєво-важливий орган живіт ОСОБА_13 . Посилання суду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 працевлаштувався, не відповідає дійсності, оскільки жодних документів з цього приводу представлено не було і такі в матеріалах судового кримінального провадження відсутні. Судом не враховано обставину, яка згідно ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення злочину особою повторно. Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, неможливість його виправлення та перевиховання із застосуванням звільнення від відбуття покарання з випробуванням.
Обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити вирок суду без зміни. Покликається на те, що не погоджується з апеляційною скаргою прокурора, оскільки проживає та доглядає за матір`ю, яка є інвалідом II групи та важко хворіє, сам він хворіє на діабет першого ступеня важкої форми та з дитинства є інсулінозалежним. Крім цього, потерпілі пробачили його, не мають жодних претензій та просили призначити покарання без позбавлення волі.
Під час апеляційного розгляду прокурор апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасувати, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу заперечили, просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, призначив обвинуваному ОСОБА_8 покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення; обставини його вчинення, поведінку потерпілих, яка передувала вчиненню злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним, щиро розкаявся, примирився з потерпілими, в яких відсутні будь-які претензії до обвинуваченого.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді п`яти років позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливими через м`якість, немає.

За змістом ст. 75 КК України обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував і вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 75 КК України обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання і звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину; обставини кримінального провадження, зокрема, поведінку потерпілих, які фактично виступили ініціаторами конфліктів, примирилися з обвинуваченим і претензій до нього не мають; особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, у вчиненому щиро розкаюється, позитивно характеризується, є інвалідом третьої групи з дитинства, хворіє цукровим діабетом І типу інсулінозалежний, є єдиним, хто доглядає за матір`ю ОСОБА_15 інвалідом другої групи.

За таких обставин, на думку колегії суддів, ізоляція ОСОБА_8 від суспільства та поміщення його до установи відбування покарання для відбування покарання у виді позбавлення волі, не є в даному випадку виправданим заходом примусу щодо обвинуваченого і становитиме загрозу як для життя ОСОБА_8 , так і для життя його матері.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для висновку про неправильне застосування кримінального закону (ст. 75 КК України).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4