Справа № 638/7020/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 26.04.2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 246 КК України,
встановив:
Наприкінці листопада 2017 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи злочинний намір направлений на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до кварталу № 365 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», який знаходиться на території Шевченківського району м. Харкова, та є територією регіонального ландшафтного парку «Сокольники-Помірки», створеного рішенням Харківської обласної ради від 30.08.2012 № 518-IV, що відноситься до території природно-заповідного фонду, де за допомогою орендованої ним бензопили марки «Good Luck», не маючи спеціального дозволу, вчинив незаконну порубку одинадцяти дерев листяних порід, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду державі згідно до проведених розрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» № 541 від 24.07.2013 на суму 20750 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконна порубка дерев на території та об`єкті природно-заповідного фонду.

Крім того, 26 квітня 2018 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи злочинний намір направлений на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, прибув до кварталу № 365 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», який знаходиться на території Шевченківського району м. Харкова, та є територією регіонального ландшафтного парку «Сокольники-Помірки», створеного рішенням Харківської обласної ради від 30.08.2012 № 518-IV, що відноситься до території природно-заповідного фонду, де за допомогою ручної пили та сокири, не маючи спеціального дозволу, вчинив незаконну порубку одного дерева листяних порід, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду державі згідно до проведених розрахунків відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» № 541 від 24.07.2013 на суму 143 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 246 КК України, а саме незаконна порубка дерев на території та об`єкті природно-заповідного фонду, вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 та ч. 2 ст. 246 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій. За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії за ч.1 ст.246 КК України незаконна порубка дерев на території та об`єкті природно-заповідного фонду; та за ч. 2 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев на території та об`єкті природно-заповідного фонду, вчинена повторно.

Заявлено цивільний позов в інтересах держави на суму 20893 грн.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, раніше не судимий.

Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд погоджується з кваліфікацією визаченою органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 246 КК України та ч. 2 ст. 246 КК України, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у вигляді штрафу в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 5100,00 грн.; за ч. 2 ст. 246 КК України суд призначає покарання у вигляді двох років обмеження волі (у відповідності із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо охорони пралісів згідно з Рамковою конвенцією про охорону та сталий розвиток Карпат» від 23 травня 2017 року № 2063-VIII, редакція ст. 246 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) у вигляді 2 років обмеження волі.

Також, суд, при призначенні остаточного покарання, при сукупності злочинів, шляхом поглинання більш суворого менш суворим, визначає остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, та призначає остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства і ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. І саме таке покарання обвинуваченому, суд вважає, що буде справедливим та достатнім і сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання по цивільному позові, на суму 20893 грн., суд вважає дані вимоги обґрунтованими та доведеними, й тому такими, що відповідають ст.ст.120,124 КПК України й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є підтвердженими.

Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 246 КК України у вигляді штрафу, у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 5100,00 грн.
-за ч.2 ст.246 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду у розмірі 20893,00 грн. на користь держави.

Речові докази знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд міста Харкова 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя