Житомирський апеляційний суд
Справа №274/880/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2019 року, якою залишено без задоволення його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

з участю

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

Встановив:
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, постановити нову, якою відповідно до вимог ст.82 КК України замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким у виді арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначив, судом не в повній мірі враховано вимоги, зазначені у ст.82 КК України, та безпідставно відмолено у задоволенні його клопотання.

У доповненні до апеляційної скарги засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити його клопотання або залишити його заяву без розгляду, посилається на те, що висновки суду стосовно того, що він не став на шлях виправлення, не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах особової справи та наданим адміністрацією установи документами. Висновок суду про відмову у задоволенні клопотання про застосування ст.82 КК України є неправильним, оскільки з врахуванням вимог ч.8 ст.154 КВК України, у разі встановлення зазначених у даній нормі закону обставин, суд повинен був залишити його заяву без розгляду. Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд позбавив його права на звернення з аналогічним клопотанням через один рік після набрання чинності ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 28.09.2018року.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2019 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції виходив з того, згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 28.09.2018року, яка вступила у законну силу, йому було замінено невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.10.2008року на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці. Оскільки ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням з порушенням передбаченого ч.8 ст.154 КВК України строку, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, суд зазначив, що засуджений прибув до Бердичівського виправного центру (№ 108) для відбування покарання лише 08.11.18, а із заявою про заміну покарання більш м`яким звернувся вже в лютому 2019 року, тобто відбувши у виправному центрі лише три місяці з двох років до кінця строку, і такий короткий проміжок часу відбування покарання, на думку суду, ніяк не є достатнім для можливості оцінки поведінки засудженого з підстав, визначених у ст.82 КК України, а саме надання висновку про те, що засуджений вже у місцях відбування покарання у виді обмеження волі, став на шлях виправлення. Засуджений фактично не працює, не має жодного заохочення. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення того, що засуджений став на шлях виправлення, і такою має бути поведінка кожного із засуджених.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2008 року, яким його засуджено за п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.06.16 в строк покарання зараховано час тримання під вартою з 14.02.08 до 31.03.09. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.09.18 відповідно до ст.82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 2 роки 3 місяці обмеження волі.
Початок строку відбування покарання: для позбавлення волі - 14.02.08; для обмеження волі - 08.11.18; кінець строку: 23.10.20; 2/3 строку покарання відбув 28.04.16.
Згідно ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 28.09.2018року, яка вступила у законну силу, ОСОБА_6 було замінено невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.10.2008року на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці. З вказаним клопотанням засуджений звернувся до суду 14.02.2019 року, тобто з порушенням передбаченого ч.8 ст.154 КВК України строку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_6 , щодо залишення його клопотання без розгляду, в разі встановлення відсутності підстав звернення відповідно до ч.8 ст.154 КВК України, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки чинним Кримінальним Процесуальним кодексом України не передбачено винесення такої ухвали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405, 407,537 КПК України, колегія суддів,

Постановила:
Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.05.2019 року, щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: