Справа № 215/3357/17
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження за № 0001177 (об`єднане), яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2017 р. за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуваю чого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
- 20.11.2002 вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.186, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.03.2003 вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 13.03.2007 вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу за ч.ч.1, 2 ст.187, ст.ст.70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 16.05.2014 вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ч.3 ст. 185, ст. 71 до 4 років позбавлення волі;
- 19.11.2014 вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Застосовано ст.6 Закону України «Про амністію» та скорочено наполовину невідбуте покарання за вказаним вироком, остаточно призначено покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 02.06.2017 вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з дворічним іспитовим строком;
- 24.07.2017 вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України до 2 років обмеження волі, за ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
- 07.12.2017 вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області, зміненим на підставі ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 05.02.2018 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 13.02.2018 вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Повторно, 10.06.2017 р. приблизно о 15.45 годині ОСОБА_4 з прямим умислом та єдиною метою, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 разом зі свідком ОСОБА_6 , якого заздалегідь не сповістив про свій умисел, попросив почекати його по АДРЕСА_3 , та у випадку виникнення яких-небудь підозрілих обставин, покликати його.

Діючи з корисливих мотивів, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю очевидців та неуважністю свідка ОСОБА_6 , переліз через паркан, яким огороджене домоволодіння по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , та пройшов на його територію. Після цього ОСОБА_8 підійшов до житлового будинку та застосовуючи викрутку, яку заздалегідь приніс із собою, відчинив металопластикове вікно, таким чином, забезпечивши собі доступ до вказаного будинку. Потрапивши через вікно до спальної кімнати будинку ОСОБА_4 пройшов до вітальні, де на стільці взяв ноутбук марки «Samsung NP R60S» вартістю 2349,50 гривень, та на стільці, що стояв поруч, взяв мобільний телефон марки «Nokia RM-1011» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 733,33 гривень та переніс їх до спальної кімнати, через яку потрапив до будинку, та поклав вказані речі на диван, тим самим підготувавши їх для викрадення.

Однак ОСОБА_4 не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення майна та обернення його на свою користь з причин, які не залежали від його волі, оскільки в той же день, 10.06.2017 приблизно о 16 годині 00 хвилин, був покликаний свідком ОСОБА_6 .. Після чого ОСОБА_4 втік через вікно спальної кімнати з місця скоєння кримінального правопорушення.

Ці умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від її волі, поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно.
Крім того, повторно, 20.06.2017 приблизно о 12.00 годині ОСОБА_4 прийшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 з прямим умислом та єдиною метою, спрямованими на таємне викрадення чужого майна.
Діючи з корисливих мотивів, повторно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю очевидців, ОСОБА_4 переліз через паркан, яким огороджене домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 , та пройшов на його територію. Після цього, ОСОБА_4 підійшов до житлового будинку та застосовуючи викрутку, відчинив металопластикове вікно, таким чином забезпечивши собі доступ до вказаного будинку. Відчинивши вікно, ОСОБА_4 помітив, що в кімнаті на дверцятах шафи, що розташована біля вікна, висить жіноча сумка. Простягнувши руку, він відкрив бічну кишеню сумки, в якій побачив грошові кошти в розмірі 8000 гривень номіналом по 200 і 500 гривень. Після чого, ОСОБА_4 взяв із вказаної кишені ці гроші та з місця скоєння правопорушення зник, звернувши викрадені грошові кошти на свою користь і розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 8000 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 перед визначенням порядку дослідження доказів свою вину визнав частково стосовно першого епізоду за фактом незакінченого замаху на таємне викрадення майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла до буд. АДРЕСА_3 . Проте після допиту потерпілої та свідків по другому епізоду за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно до буд. АДРЕСА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що до буд. АДРЕСА_3 проник через вікно, побачив там ноутбук і телефон, які хотів украсти, але почувши господарів, утік. Щодо крадіжки грошових коштів у сумі 8000 гривень обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що потрапив до буд. АДРЕСА_4 через вікно. Не побачивши там нікого із господарів, взяв із сумки гроші і покинув даний будинок.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що матеріальних претензій не має.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 20.06.2017 р. приблизно о 12.45-12.50 год. вона зачинила двері своєї хати і пішла до будинку АДРЕСА_5 , де живе її мати. При цьому вона бачила обвинувачуваного, бо він у цей час проходив повз. Деякий час потерпіла ОСОБА_9 йшла слідом за обвинуваченим ОСОБА_4 , поки той не звернув управо. Через хвилин 20-25 потерпіла повернулась додому і побачила відчинене вікно та москітну сітку від нього до кімнати, в якій знаходилась сумка, в боковій кишені якої лежали гроші в сумі 8000 гривень від продажу корови. Потерпіла ОСОБА_9 вказала, що перед цим всі вікна і двері були зачиненими, тому вона гадаючи, що прийшов її чоловік, зайшла до будинку, але там нікого не було. Далі у кімнаті, вікно до якої виявилось відкритим, вона побачила сумку з розстібнутою кишенею, яка вже була порожня. Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що у сусідньому будинку знаходиться камера відеоспостереження, на якій зафіксовано як обвинувачений йшов по вулиці і на ходу рахував гроші. Крім того, як обвинувачений ОСОБА_4 виходив із двору бачили малолітні діти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що неодноразово у потерпілої ОСОБА_9 купувала молоко. Минулого року влітку вона, коли прийшла за молоком, дізналась про намір ОСОБА_9 продати корову. А вже наступного дня від сусідських бабусь почула, що у ОСОБА_9 вкрали гроші від продажу корови.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що 20 червня у першій половині дня, вона проїжджаючи на авто неподалік будинку потерпілої ОСОБА_9 , бачила обвинуваченого ОСОБА_4 , який йшов і відвертав обличчя. Потім вона бачила його на перехресті, біля купи глини, де він стояв і також відвертався від перехожих. Підтвердила про наявність відеокамери у сусідки ОСОБА_12 , у якої вона разом із потерпілою переглядали запис, на якому видно чоловіка, що йде і рахує гроші. Зазначену особу, яку свідок бачила напередодні на вулиці, коли їхала на авто, впізнала по одягу.

В зв`язку зі зміною позиції обвинуваченого ОСОБА_4 і визнання ним вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, шляхом допиту інших свідків та дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, покази обвинуваченого та допитаних у судовому засіданні потерпілої і свідків у своїй сукупності логічні, послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочини, передбачені ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України є тяжкими злочинами.
Обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_4 про щире каяття останнього, що є пом`якшуючою обставиною, виходячи з наступного.
Обвинувачений протягом судового розгляду кримінального провадження змінював свою думку щодо визнання вини у вчиненому і лише після допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідків визнав вину у пред`явленому обвинуваченні повністю, а тому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого носить лише формальний характер. Оскільки розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Проте в матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався відшкодувати збитки.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційного місця роботи не має, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, тобто на шлях виправлення не став. Крім того, суд бере до уваги, що спричинена обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_9 не відшкодована.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння з його сторони нових кримінальних правопорушень, в межах розміру покарання, передбаченого законом, із ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З урахуванням вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 року остаточне покарання обвинуваченому призначається за сукупністю злочинів відповідно до частини 4 статті 70 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судово-трасологічної експертизи № 30/4.1/1708 від 10.07.2017 в сумі 1484,80 грн. та судово-товарознавчої експертизи №2349 від 21.07.2017 року в сумі 190 грн..
Питання про речові докази необхідно вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно з частиною 4 статті 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбуття покарання рахувати з 16.09.2019 року, зарахувавши до нього строк покарання, відбутого за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 року, з 24.07.2017 року по 15.09.2019 року.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати: 1484 грн. 40 коп. за проведення судово-трасологічної експертизи № 30/4.1/1708 від 10.07.2017.

Стягнути із ОСОБА_4 190 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи №2349 від 21.07.2017 року на користь судового експерта ОСОБА_13 .

Речові докази:

-ноутбук марки «Samsung NP R60S» та мобільний телефон марки «Nokia RM-1011», що належать та зберігаються у потерпілого ОСОБА_7 повернути залишити йому ж;

-пару рукавичок господарських та викрутку з рожевою ручкою, які зберігаються в Тернівському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 902 від 20.06.2017 р. знищити;

-пару кросівок темно-синього кольору, з написом «Energy GL6000», що належать обвинуваченому ОСОБА_14 та долучені до матеріалів кримінального провадження №0001177 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: