У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0003798 від 11.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилалася на те, що 11.11.2019 року до чергової частини Івано-Франківського ВП ГУНП надійшов рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Івано-Франківській області рядового поліції ОСОБА_6 про те, що в ході патрулювання у складі екіпажу "Ясень-106" спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_7 рухаючись по вул. Крука поряд з будинком №3 у м. Івано-Франківську за порушення ПДР ними був зупинений транспортний засіб марки "Honda CR V", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_2 та в ході перевірки документів водій ОСОБА_5 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 з явними ознаками підробки.

11 листопада 2019 року в ході огляду місця події, слідчим Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області вилучено автомобіль марки «Honda CR V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_2 , який поміщено для подальшого зберігання на територію спец. майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. Січинського, 5в у м. Івано-Франківську, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , а також ключі, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

11 листопада 2019 автомобіль марки «Honda CR V», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та після вилучення зберігається на території спец. майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. Січинського, 5в у

м. Івано-Франківську, а також було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Як зазначається в клопотанні, незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту слідчий вказує збереження речових доказів, а підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав вказавши, що вилучені речі визнано речовими доказами, в майбутньому планується проведення слідчих дій та експертиз, в тому числі щодо автомобіля.

Власник майна та його адвокат в судовому засіданні заперечив клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та ключі. Суду пояснили, що транспортний засіб не являється предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, під час огляду місця події не виявлено будь-яких ознак підроблення номерів та агрегатів кузова, даний автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації, жодній особі не завдано матеріальної шкоди внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому, накладення арешту на автомобіль не відповідає критеріям розумності та співрозмірності обмеження прав його володільця. Крім того, вказав, що ОСОБА_5 добровільно надасть автомобіль на вимогу експертної установи, оскільки особисто зацікавлений в об`єктивності розслідування в цьому кримінальному провадженні, так як транспортний засіб був придбаний ним за готівкові кошти. З урахуванням вищенаведеного, просить відмовити в частині задоволення клопотання щодо накладення арешту на автомобіль та ключі від нього.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події 11.11.2019 року у ОСОБА_5 , цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 .

В той же час, розглядаючи питання щодо накладення арешту на автомобіль марки «Honda CR V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , та ключ від даного автомобіля, слідчий суддя зауважує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003798 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в рамках якого подане клопотання, здійснюється в межах дослідження відповідних обставин щодо використання підробленого документа.

А тому, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Honda CR V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , ключ від даного автомобіля з метою збереження речових доказів, так як слідчим ані у клопотанні про накладення арешту, ані у постанові про визнання речовими доказами, не доведено, за якими саме ознаками вказане майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом використання підробленого документа, а тому у задоволенні клопотання про накладання арешту в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , яке був вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця події 11.11.2019 року, до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз, або його скасування у встановленому законом порядку.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1