Справа № 372/910/19
Провадження 1-кс-1152/19
ухвала
Іменем України

26 червня 2019 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про проведення тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000947 від 18.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке погоджене прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 18.09.2018 до Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшло колективне звернення мешканців садового товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про те, що невстановлена на даний час особа підробила документи на земельну ділянку та садовий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали покійній ОСОБА_5 та, в подальшому, використовуючи підроблені документи, незаконно заволоділа ними.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 13.01.2012 ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 , в якому зазначила, що вона заповідає останній все своє майно, яке буде належати їй на день смерті.

Крім того, ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 довіреність, якою надала останній право користуватися та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом правочини по користуванню та розпорядженню майном, зокрема приватизовувати, купувати, продавати (крім укладення договору дарування),приймати в дар, обмінювати, здавати в оренду, заставляти і приймати (передавати) в заставу, іпотеку, тощо, будівлі та нерухоме майно, а також земельні ділянки.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.01.2012 ОСОБА_5 мала у власності садовий будинок загальною площею 33,6 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 596507 від 25.07.2007 ОСОБА_5 мала у власності земельну ділянку площею 0,0780 га з кадастровим номером :03:026:0035.

Однак, 09.09.2013 ОСОБА_5 за невстановлених обставин укладає договір дарування садового будинку та земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:026:0035) на користь малолітньої ОСОБА_7 , в інтересах якої діяв її батько ОСОБА_8 , використовуючи при цьому дублікати свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державного акту на право власності на земельну ділянку, хоча оригінали фактично не є втраченими та знаходяться у ОСОБА_6 .

З показань потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що остання підтримувала тісні дружні стосунки з покійною ОСОБА_5 . З 2009 року стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився і вона не могла доглядати за своїм садовим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживала в м. Київ. У зв`язку з цим ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 , в якому зазначила, що вона заповідає останній все своє майно, яке буде належати їй на день смерті. Крім того, 14.06.2011 ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 довіреність, якою надала останній право користуватися та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом правочини по користуванню та розпорядженню майном, зокрема приватизовувати, купувати, продавати (крім укладення договору дарування), приймати в дар, обмінювати, здавати в оренду, заставляти і приймати (передавати) в заставу, іпотеку, тощо, будівлі та нерухоме майно, а також земельні ділянки. Так, в травні 2011 року до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_8 з пропозицією орендувати садовий будинок ОСОБА_5 . ОСОБА_6 погодилась на вказану пропозицію та надала садовий будинок ОСОБА_5 в оренду ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 вирішила подарувати свій садовий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , однак ОСОБА_8 почав перешкоджати цьому. Останній обмежив ОСОБА_5 у спілкуванні з ОСОБА_6 , замінив усі замки в квартирі де проживала ОСОБА_5 та відключив їй телефон, щоб з нею ніхто не міг спілкуватись. Крім цього, ОСОБА_8 самовільно облаштував садовий будинок ОСОБА_5 для постійного проживання і припинив сплачувати орендну плату. З травня 2012 року ОСОБА_5 проживала спільно з ОСОБА_8 в садовому будинку, однак останній нікого до неї не підпускав і забороняв з нею спілкуватись. В 2013 році ОСОБА_5 померла, однак при спробі оформити спадщину за заповітом ОСОБА_6 довідалась про те, що все майно покійної ОСОБА_5 вже належить ОСОБА_8 , оскільки останній міг підробити підписи від імені ОСОБА_5 , та використавши підроблені документи заволодів її майном.

Для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення та ідентифікації особи, яка підписала даний договір.

Відповідно до інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, для проведення досліджень орган, який призначив експертизу, повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Крім цього, відповідно до вказаної інструкції, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Таким чином, з метою забезпечення проведення належного експертного дослідження та для отримання беззаперечної та допустимої доказової інформації, у сторони обвинувачення виникла необхідність в отриманні вільних зразків підпису ОСОБА_5 в оригіналах, одним з яких є договір довічного утримання від 24.06.2005 між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого, а також документи, на підставі яких укладено цей договір і які містять підпис ОСОБА_5 , що зберігаються в архіві приватного нотаріуса ОСОБА_11 , яка здійснює свою нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до речей і документів отримати документи, що підлягають дослідженню під час проведення судово-почеркознавчої експертизи неможливо, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України , під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Статтею 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать, в тому числі, відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій.

Згідно ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч.6 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронюваному законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено передбачених ч. 6 ст.163 КПК України, підстав для задоволення внесеного слідчим клопотання, а саме: не доведено неможливість іншими способами довести обставин, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, та у відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України не подано слідчому судді доказів обставин, на які посилаються слідчий, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, ухвалою слідчого судді від 15.03.2019 року у справі № 372/910/19 (провадження № 1-кс-488/19) вже було надано тимчасовий доступ до договору довічного утримання від 24.06.2005 між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого, а також документи, на підставі яких укладено цей договір і які містять підпис ОСОБА_5 .
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Під час розгляду справи слідчому судді не обґрунтовано поважність причин невикористання органом досудового розслідування раніше наданого дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, дозвіл до яких був наданий слідчим суддею і діяв один місяць, що вказує на непереконливість доводів про наявність потреби у проведенні цієї слідчої дії для досягнення мети кримінального провадження.
Як слідчий суддя здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, дотримуючись завдання кримінального провадження вважаю, що стороною обвинувачення не було доведено наявність достатніх підстав для повторного обмеження прав, свобод і законних інтересів власника або володільця приміщення, яке пропонується обшукати за вимогами цього клопотання, тому задоволення вимог клопотання призведе до необґрунтованого процесуального примусу, що суперечить приписам ст.2 КПК України.
Оскільки недоліки клопотання унеможливлюють висновок про наявність передбачених ст. 160 КПК України підстав для надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, вважаю відповідні підстави недоведеними.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено відсутність передбачених КПК України підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 160, 162, 163-166, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000947 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1