справа № 208/5055/19
провадження № 1-кп/208/614/19
УХВАЛА

29 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,
у відкритому підготовчому судовому засіданні призначеного 31.07.2019 року, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001322, що надійшли до суду 31.07.2019 року з Дніпродзержинської місцевої прокуратури відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.10.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено із випробовувальним строком 1 рік,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського райсуду м. Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, оскільки Малоок вчинив злочин під час відбуття покарання з випробуванням, що свідчить про існування ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілого та свідків. Малоок обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та з огляду на термін покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованого обвинувачення, застосування менш суворого запобіжного заходу на його думку не можливе.
Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши що для обрання відносно його підзахисного найбільш суворої міри запобіжного заходу, підстав не має. Ризики та підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання Малоок під вартою, зазначені прокурором, тільки перелічені, але нічим не підтверджені. Вважав за можливе обрати відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років. Малоок є раніше судимою особою. Санкція ст. 186 ч.2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що Малоок обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу на стадії досудового слідства у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час відбуття покарання з випробуванням, враховує термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, його безальтернативінсть у цьому випадку, що є ризиком ухилення від суду, приймаючи до уваги, що знаходячись на свободі Малоок може незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що жоден з інших запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Проведення підготовчого судового засідання на думку суду не можливе, так як адвокату ОСОБА_5 надано доручення Центру вторинної правової допомоги лише на 29.08.2019 року, і лише для вирішення питання щодо доцільності строку тримання обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 314, 316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26 жовтня 2019 року.

У клопотанні адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Проведення підготовчого судового засідання відкласти.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня його проголошення/

Суддя ОСОБА_1