Номер провадження: 11-кп/813/932/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 , засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_8 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт.Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України та їй призначене основне покарання у виді штрафу у розмірі 15300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 260100, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією майна. При цьому, ухвалою суду першої інстанції від 14.02.2018 року останній встановлено розстрочку виплати штрафу.

ОСОБА_8 присуджено штраф у розмірі, який в п`ять разів перевищує три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та зважаючи на приписи ст. 53 КК України, у такому разі, заміна покарання може бути тільки на позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподаткованих мінімумів громадян, та заміна покарання із мотивів зазначених у заяві засудженої буде суперечити вимогам матеріального права.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 зазначив, що він вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою з огляду на те, що ОСОБА_8 перебуває у скрутному матеріальному становище та відповідно до ч. 4 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України, у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських чи виправних робіт.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити покарання з несплаченої частини штрафу на громадські роботи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції засуджена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Разом з тим, приписами ч. 4 ст. 401 КПК України встановлено перелік осіб, які підлягають обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, а саме: якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення становища особи або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Приймаючи до уваги те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання щодо погіршення становища засудженої, а також остання разом зі своїм захисником були повідомлені про дату та час судового розгляду, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 може бути розглянута за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_8 звернулась до суду першої інстанції із заявою про заміну покарання, призначеного вироком Приморського райсуду м. Одеси від 26.09.2019 р., посилаючись на відповідні підстави.

Відповідно до зазначеного вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України у виді штрафу у розмірі 15300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 260100 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року, частково задоволено заяву захисника ОСОБА_7 та постановлено щомісячну виплату ОСОБА_8 штрафу у розмірі 21675 грн. строком на 12 місяців, тобто з розстрочкою виплати штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

При цьому, абз. 2 ч. 5 ст. 53 КК України визначено, що у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах:

1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення злочину середньої тяжкості;

2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину;

3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.

Якщо під час розрахунку строку позбавлення волі цей строк становить більше встановлених цією частиною статті меж, суд замінює покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для злочину відповідної тяжкості цією частиною статті.

Так, один із злочинів, за яким засуджено ОСОБА_8 відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

З огляду на це, всупереч доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що до засудженої ОСОБА_8 в даному випадку не можливо застосувати норму дії закону, на яку посилається захисник ОСОБА_7 , оскільки відносно засудженої ОСОБА_8 застосоване покарання у виді штрафу, який перевищує три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та в такому разі покарання їй може бути замінено тільки на позбавлення волі.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив засудженій ОСОБА_8 у заміні несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт та врахував всі обставини, які на думку колегії суддів свідчать про законність та обгрунтованість судовго рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню ухвали суду першої інстанції немає та ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 , засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4