Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11/4809/9/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні м. Кропивницький в режимі відеоконференції кримінальну справу за апеляційними скаргами: прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_10 , на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з неповною середньою освітою, одружений, не працюючий, маючий на утримані одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.2 ст.262, ч.3 ст.289, п.6, 12, 13 ч. 2 ст.115 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.263 КК України - 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.4 ст.187 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.2 ст.262 КК України - 8 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.289 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за п. 6, 12, 13, ч.2 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 29.12.2009 року по 20.06.2017 року включно, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі та становить 14 років 11 місяців 14 днів позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по 19.09.2017 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирався.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Фрунзе Киргизької РСР, громадянин України, росіянин за національністю, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий в цивільному шлюбі, маючий на утримані двох неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2
визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.6, 12, 13 ч. 2 ст.115 КК України і призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.263 КК України - 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.4 ст.187 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке власністю засудженого;
- за ч.3 ст.289 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за п. 6, 12, 13, ч.2 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 15 позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
ОСОБА_10 виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.262 КК України, в зв`язку з відсутністю складу злочину.
Зарахувавши в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 29.12.2009 року по 20.06.2017 року включно, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі та становить 14 років 11 місяців 14 днів позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по 06.07.2017 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_9 :
- на користь НДЕКІД при УМВС в Черкаській області солідарно судових витрат за проведення експертиз в сумі 7319,58 грн.
- на користь ДНДЕКЦ при МВС України солідарно судових витрат за проведення експертиз в сумі 3959,3 грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 :
- на користь НДЕКЦ при УМВС в Черкаській області солідарно судових витрат за проведення експертиз в сумі 7319,58 грн.
- на користь ДНДЕКЦ при МВС України солідарно судових витрат за проведення експертиз в сумі 3959,3 грн.
Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст.81 КПК України (1960 року).

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.2 ст.262, ч.3 ст.289, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_10 виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.262 КК України, в зв`язку з відсутністю складу злочину.
Підсудний ОСОБА_9 взимку 2009 року близько 20.30 год. перебуваючи біля спортивного стадіону м. Антрацит Луганської області, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав, а саме купив за 1000 грн. мисливську рушницю 16-го калібру, яку незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав, а наступного дня близько 19.00 год., перебуваючи у невстановленому слідством місці, яке знаходиться поблизу автомобільних гаражів м. Антрацит Луганської області, що розташовані неподалік від вищезгаданого стадіону, шляхом укорочення стволів та обрізу деревяного прикладу, незаконно виготовив з мазаної мисливської рушниці, вогнепальну зброю - обріз мисливської рушниці 16-го калібру, який незаконно зберігаючи при собі перевіз на пасажирському потязі сполученням «Луганськ-Київ» до с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, де незаконно носив при собі та зберігав без передбаченого законом дозволу у одному йому відомих схованках, розташованих на території вищевказаного населеного пункту.
При цьому, ОСОБА_9 , незаконно зберігаючи вищезазначену вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, використовував її як знаряддя злочину під час своєї злочинної діяльності, а саме 29.06.2009 року під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та незаконного заволодіння автомобілем ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , що мало місце біля магазину «Швидкий» по вул. Паризької Комуни, 189 в с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області та 14.08.2009 року під час вчинення розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_14 , вчинення розбою з метою викрадення табельної вогнепальної зброї, а також незаконного заволодіння автомобілем ГАЗ 5312 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ЧДППЗ Укрпошта, що мало місце в приміщенні поштового відділення ЧДППЗ Укрпошта по вул. Леніна, 3 в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області.
29.12.2009 року співробітниками міліції під час проведення огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який особисто вказав на розміщення схованки, на території приватного домоволодіння №80 по вул. Пушкіна в с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, було виявлено та у встановленому законом порядку вилучено предмет візуально схожий на обріз мисливської рушниці, який згідно висновку судово-балістичної експертизи 1/18 від 21.01.2010 року є короткоствольною вогнепальною зброєю, а саме обрізом короткоствольної мисливської рушниці із горизонтатьно-спареними стволами моделі ТОЗ-Б, який придатний для здійснення пострілів. Рушниця, частиною якої являється вказаний обріз, виготовлена заводським способом на Тульському збройному заводі в м. Тула СРСР в 1958 році, конструкція якої була змінена саморобним способом, шляхом вкорочення стволів та видалення прикладу.
Підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою, розподіливши ролі між собою, реалізуючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, 29.06.2009 року близько 8.00 год., з метою конспірації тримаючи при собі упакований в непрозорий поліетиленовий пакет обріз мисливської рушниці 16-го калібру, на маршрутному автобусі приїхали в с. Руська Поляна Черкаської області, де розмістились біля магазину «Швидкий» по вул. Паризької Комуни, 189, який належить ОСОБА_13 та почали чатувати особу, яка здійснює збір грошових коштів. По приїзду даної особи, ОСОБА_9 , під приводом пройти в туалет, відійшов від ОСОБА_10 який у відповідності до попередньо узгодженого розподілу ролей, залишився спостерігати біля фронтальної частини будівлі магазину, пройшов на територію внутрішнього двору вищевказаного магазину близько 8.50 год. побачивши, як вказана особа поклала пакет в стоячий поряд автомобіль ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_10 , який в цей час спостерігав за оточуючою обстановкою страхуючи дії ОСОБА_9 від непередбачених заважаючих вчиненню злочину обставин, а саме ОСОБА_9 підбіг до ОСОБА_11 , який займався збором та перевезенням грошових коштів та умисно наніс йому удар кулаком правої руки по потилиці, заподіявши фізичного болю та почав вимагати передачі грошових коштів. Після чого, з метою заволодіння грошовими коштами, які знаходились в автомобілі та незаконного заволодіння даним транспортним засобом, ОСОБА_9 дістав з пакету обріз мисливської рушниці 16-го калібру та погрожуючи його застосуванням на ураження ОСОБА_11 та стоячій поряд продавцеві вказаного магазину ОСОБА_12 , які сприйнявши вказану погрозу як реальну втекли, а ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 проникли в салон автомобіля ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_9 завів двигун автомобіля, на якому вони з місця вчинення злочину зникли, внаслідок чого заволоділи вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_13 і згідно висновку експерта № 03 від 01.02.2010 року коштує 45322 грн. та грошовими коштами в сумі 52606 грн.. які належать також ОСОБА_13 , чим заподіяли останній шкоду на вказану суму.
Підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 реалізуючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаний з насильством та проникненням в приміщення, за попередньою змовою, розподіливши ролі між собою, згідно яких ОСОБА_10 повинен був під час вчинення нападу стежити за оточуючою обстановкою, і в разі небезпеки чи можливого затримання попередити про загрозу і в разі необхідності, при здійсненні потерпілими опору чи в разі настання непередбачених обставин, прийти для фізичної допомоги; подолання можливого опору потерпілих, та після здійснення попереднього трьохденного візуального спостереження за часом прибуття поштового автомобіля ЧДППЗ Укрпошта, 14.08.2009 року близько 8 год. 50 хв., з метою конспірації тримаючи при собі упакований в непрозорий поліетиленовий пакет обріз мисливської рушниці 16-го калібру, на маршрутному автобусі приїхали в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, де розмістились біля поштового відділення ЧДППЗ Укрпошта по вул. Леніна, 3 та почали очікувати приїзду вказаного поштового автомобіля.
Переслідуючи зазначену мету, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , побачивши, як до вищевказаної будівлі під`їхав та зупинився автомобіль ГАЗ 5312 д.н.з. НОМЕР_2 , а з салону вийшов листоноша, який тримав в руках пакет з грішми та направився в будівлю поштового відділення, після чого згідно розподілених ролей ОСОБА_10 розмістився неподалік від фронтальної частини вищевказаного поштового відділення та спостерігав за оточуючою обстановкою страхуючи дії ОСОБА_9 від непередбачених заважаючих вчиненню злочину обставин, а ОСОБА_9 реалізуючи спільний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, проник в приміщення поштового відділення за вищевказаною адресою, підійшов до листоноші по супроводу пошти ОСОБА_14 , який в цей час стояв біля поштової стійки, привівши в бойову готовність обріз мисливської рушниці та направивши на останнього зброю, почав вимагати передачі грошових коштів. Коли ОСОБА_14 почав чинити опір та намагався дістати із напоясної кобури табельну вогнепальну зброю, ОСОБА_9 не вийшовши за межі попередньої домовленості з ОСОБА_10 на вчинення розбійного нападу та вбивства, діючи самостійно та з метою дійсного вбивства з корисливих мотивів, заволодіння грошовими коштами і вогнепальною зброєю, ОСОБА_15 відштовхнув ОСОБА_14 та умисно, із обріза мисливської рушниці здійснив постріл в останнього, в результаті чого заподіяв йому у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 707/33 від 20.11.2009 року тілесні ушкодження внаслідок чого потерпілий ОСОБА_14 помер на місці.
Після чого ОСОБА_9 схилившись над тілом ОСОБА_14 , викрав табельну вогнепальну зброю останнього, а саме витяг з напоясної кобури пістолет конструкції Макарова серії РФ № 823 1953 року випуску, який почав незаконно зберігати при собі.
Підсудний ОСОБА_9 після скоєння умисного вбивства ОСОБА_14 та заволодіння його табельною зброєю, зрозумів, що грошові кошти в приміщенні поштового відділення відсутні та знаходяться в поштовому автомобілі і мета заволодіння ними в приміщенні пошти не досягнута, тому ОСОБА_9 швидко вийшов з приміщення поштового відділення на вулицю та повідомив про це ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, реалізовуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - поштовим автомобілем та заволодіння оптовими коштами в особливо великих розмірах, що знаходились в даному автомобілі, 14.08.2009 року близько 8.52 год., перебуваючи біля будівлі поштового відділення ЧДГІПЗ Укрпошта по вул. Леніна, 3 в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, проникли в кабіну автомобіля ГАЗ 5312 д.н.з. НОМЕР_2 , але усвідомивши, що в замку запалювання відсутні ключі, ОСОБА_9 передав обріз мисливської рушниці 16-го калібру ОСОБА_10 , який в свою чергу вийшов з кабіни і підійшовши до вантажної секції вказаного автомобіля, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, погрожуючи застосуванням на ураження вогнепальної зброї водію даного автомобіля ОСОБА_16 , отримав від останнього ключі від замка запалювання автомобіля, зачинив ОСОБА_16 у вантажній секції автомобіля та повернувся в кабіну автомобіля. Після чого ОСОБА_9 завів двигун автомобіля, на якому вони з місця вчинення злочину зникли, і внаслідок чого заволоділи вказаним транспортним засобом, який належить ЧДППЗ Укрпошта згідно висновку експерта №03 від 01.02.2010 року коштує 15190 грн. та грошовими коштами і сумі 283000 грн., які належать також ЧДППЗ Укрпошта, чим заподіяли останньому шкоду на вказану суму.
Під час швидкого руху на відрізку дороги поряд з с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, внаслідок виконання маневру ОСОБА_16 випав з вантажної секції казаного автомобіля на дорогу, внаслідок чого у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 61 м/д від 18.03.2010 року отримав тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Підсудний ОСОБА_9 у серпні 2009 року близько 18 години, перебуваючи біля магазину «їжачок», який розташований на території торгівельного ринку «Комбінований» по вул. Шевченка в м. Черкаси, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав, а саме купив 38-м набоїв калібру 9-мм та 1-н набій калібру 7,62-мм., які незаконно зберігаючи при собі, переніс до с. Білозіря, Черкаського району, Черкаської області, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу у одному йому відомих схованках на території лісосмуги біля казаного населеного пункту.
29.12.2009 року співробітниками міліції під час проведення огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який особисто вказав на розміщення схованки, яка була розташована на відстані близько 50 м. від стовпа зовнішнього освітлення № 232 на території лісосмуги біля с. Білозіря Черкаського району Черкаської області було виявлено та у встановленому законом порядку вилучено 42 патрони, які у відповідності до висновку судово- балістичної експертизи № 1/16 від 21.01.2010 року являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 41 патрон з яких являються 9-мм. патронами до пістолету Макарова (ПМ), а 1 патрон 7,62 мм. проміжним патроном зразка 1943 року, які придатні для стрільби.
Підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 25.12.2009 року, реалізуючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, розподілив ролі між собою, згідно яких ОСОБА_10 повинен був замовити послуги приватного перевезення у наглядно знайомого перевізника, у подальшому під час вчинення нападу стежити за оточуючою обстановкою; в разі небезпеки чи можливого затримання попередити про загрозу і в разі необхідності, при здійсненні потерпілим опору чи в разі настання інших непередбачених обставин, надати фізичну допомогу; подолання можливого опору потерпілого та вчинення інших дій, направлених на запобігання їх викриття та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності, 25.12.2009 року близько 17 години зустрілись у заздалегідь обумовленому місці на території Центрального ринку м. Черкаси, при цьому ОСОБА_9 у кишені куртки тримав пістолет конструкції Макарова. Після чого з метою конспірації ОСОБА_9 та ОСОБА_10 придбали два стартових пакети мобільного оператора «Лайф» та на громадському транспорті приїхали до зупинки громадського транспорту на території площі 700-річчя м. Черкаси, де ОСОБА_10 , використовуючи щойно придбаний стартовий пакет мобільного оператора, зателефонував на абонентський вимер НОМЕР_3 , який був у власності і яким користувався приватний перевізник ОСОБА_17 та замовив йому послуги перевезення по маршруту Черкаси-Степанки, вказавши, де саме із ОСОБА_9 знаходяться і де вони його відповідно будуть чекати.
По приїзду приватного перевізника ОСОБА_17 до площі 700-річчя м. Черкаси на трасному автомобілі «Мітсубісі-Лансер-Вагон» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_4 . ОСОБА_10 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_9 сів на заднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля і діючи у відповідності до попередньо узгодженого плану злочинних дій, замовили перевізнику ОСОБА_17 поїздку до с. Степанки Черкаського району Черкаської області.
У цей же день 25.12.2009 року близько 18 години, ОСОБА_9 , перебуваючи на задньому сидінні вищевказаного транспортного засобу, який рухався на ділянці дороги Степанки-Бузуків Черкаського району Черкаської області, реалізую умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, спільно з ОСОБА_10 , який в цей час знаходився на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля, страхуючи дії останнього від непередбачених заважаючих вчиненню злочину обставин, ОСОБА_9 вивівши в бойову готовність пістолет конструкції Макарова та направивши зброю на ОСОБА_17 , почав вимагати передачі грошових коштів. Коли ОСОБА_17 почав чинити опір та відштовхнув його руку, ОСОБА_9 з метою умисного вбивства з корисливих мотивів та заволодіння грошовими коштами, здійснив три постріли в голову ОСОБА_17 , в результаті чого заподіяв останньому у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1073/5 від 31.03.2010 року тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і внаслідок отримання яких потерпілий ОСОБА_17 помер на місці пригоди, а керований ним автомобіль з`їхав на ліве узбіччя дороги Степанки-Бузуків Черкаського району Черкаської області, де і зупинився.
Після чого ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 витягли труп ОСОБА_17 з салону вищевказаного транспортного засобу, відтягнули в сторону та обшукавши його, виявили та заволоділи грошовими коштами в сумі 3000 грн., а потім з місця вчинення злочину зникли.
29.12.2009 року співробітниками міліції під час проведення огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який особисто вказав на розміщення схованки, яка була розташована на відстані близько 50 м. від стовпа зовнішнього освітлення № 232 на території лісосмуги біля с. Білозіря Черкаського району Черкаської області було виявлено та вилучено предмет, візуально схожий на пістолет, який у відповідності до висновку судово-балістичної - експертизи № 1/18 від 21.01.2010 року являється короткоствольною нарізною вогнепальною і зброєю, а саме 9-мм. самозарядним пістолетом конструкції Макарова (ПМ), який придатний для здійснення пострілів.
Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо необхідності виправдати ОСОБА_10 , оскільки в діях останнього відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.262 КК України.
Мотивував свої доводи тим, що кожен із підсудних виконував відведену роль 14.08.2009 року в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області з метою нападу для заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах. За попередньою змовою, ціль розбійного нападу була виключно заволодіння грошовими коштами, про що на стадії досудового розслідування вказували обоє із підсудних, що документально підтверджується матеріалами кримінальної справи та відтворенням відео із диска №5 відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_10 від 31.12.2009 року, із диска №7 відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_9 від 23.01.2010 року, де ОСОБА_9 чітко, послідовно, впевнено розповідає, що спланували пограбування поштового відділення саме із ОСОБА_10 участь останнього була прикривати процес пограбування, якщо щось піде не по їхньому плану. Таким чином, ОСОБА_18 мав за мету виконувати будь-які спільні дії для досягнення єдиного умислу заволодіння грошовими коштами різноманітними шляхами, адже він добре знав ОСОБА_9 та те, що останній для забезпечення такого плану взяв із собою вогнепальну зброю, яку спеціально пристосував для компактного перенесення та використання під час пограбування поштового відділення. Доказу умислу на заволодіння будь-якою вогнепальною зброєю під час пограбування у ОСОБА_10 судом не встановлено. ОСОБА_9 із особистої ініціативи вийшов за межі попередньої домовленості та керуючись власним виниклим умислом, після вбивства інкасатора забрав пістолет останнього із собою. Із матеріалів кримінальної справи слідує, що він після вчиненого лише розповів про пістолет ОСОБА_10 , який в ході вчинення іншого злочину знав про існування даного пістолета у ОСОБА_9 та про реальну можливість його застосування.
В апеляційних скаргах:
Підсудний ОСОБА_10 не погоджуючись з вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2018 року, просить вказаний вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно нього з підстав недоведеності вини та недостатності доказів.
Вказує, що під час проведення досудового розслідування на його початковій стадії, слідчим та оперативним співробітникам, шляхом застосування фізичного насильства та психологічного тиску без допущення захисника, участь якого є обов`язковою, під диктовку працівників поліції було підписано явки з повинною, що в подальшому було покладено в основу сформованого обвинувачення.
Прокурор, який підтримував державне обвинувачення у суді першої інстанції ОСОБА_19 не погоджуючись з вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2018 року, просить оскаржуваний вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильному застосуванню кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину й особам засуджених внаслідок м`якості та істотного порушення кримінально-процесуального закону.
Постановити новий вирок, яким на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у власності засуджених. У решті вирок суду залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відсутність умислу у ОСОБА_10 на заволодіння будь-якою вогнепальною зброєю під час вчинення розбоїв та виправдав його за ч.3 ст. 262 КК України. Підстави виправдання ОСОБА_10 призводять до виникнення різних сумнівів у тлумаченні вироку.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_10 інкримінувалося вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 289, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Такий висновок органу обвинувачення ґрунтувався на послідовних визнавальних показаннях засуджених, даних у ході досудового слідства, які узгоджуються з іншими доказами у справі.
Разом з тим, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, однак прийшов до хибного висновку про відсутність умислу у ОСОБА_10 на заволодіння будь-якою вогнепальною зброєю під час вчинення розбоїв та виправдав його за ч. 3 ст. 262 КК України. На думку суду, ОСОБА_9 із особистої ініціативи вийшов за межі попередньої домовленості та керуючись власним виниклим умислом, після вбивства інкасатора ОСОБА_14 забрав пістолет останнього із собою, та вже після вчиненого ОСОБА_9 розповів про існування вказаного пістолета ОСОБА_10 і про реальну можливість його застосування.
ОСОБА_10 усвідомлював можливий результат свого суспільно небезпечного діяння, переслідуючи корисливу мету, діяв спільно та узгоджено, був обізнаний про наявність та обов`язкове застосування ОСОБА_9 вогнепальної зброї, а також розумів та усвідомлював, що ОСОБА_20 в силу займаної посади (інкасатор) має вогнепальну зброю та виконуючи свої службові обов`язки по охороні матеріальних цінностей, за вказаних обставин негайно застосує табельний пістолет. Даний пістолет потрібний був засудженим для використання його у подальшій злочинній діяльності, а тому після вбивства ОСОБА_14 його було викрадено.
За таких обставин вважаю, висновок суду про те, що ОСОБА_10 не був обізнаний про наміри ОСОБА_9 заволодіти зброєю ОСОБА_14 для подальшого її використання у злочинній діяльності і в діях ОСОБА_9 має місце ексцес виконавця, не відповідає фактичним обставинам справи.
Також, відповідно до ч. 9 ст. 335 КПК України у разі виправдання особи, в резолютивній частині вироку вказується, що підсудний в пред`явленому обвинуваченні визнаний невинним і по суду виправданим. Однак, в порушення зазначених вимог закону, суд лише виправдав ОСОБА_10 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.262 КК України, при цьому не зазначивши у рішенні про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судом не достатньо враховано те, що вони вчинили ряд особливо тяжких умисних злочинів при обтяжуючих обставинах(п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України), за які кримінальним законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, спосіб, характер вчиненого діяння, а також тяжкість наслідків від його скоєння.
Поза увагою суду залишилося ставлення обвинувачених до вчинених ними злочинів, їх байдужість до наслідків своїх протиправних дій.
Упродовж судового тривалого розгляду справи обвинувачені свою провину не визнали, не покаялись, збитки не відшкодували, не сприяли суду у встановленні істини у справі, а всіляко переконували суд, у своїй непричетності до інкримінованих злочинів тим самим вводили суд та учасників процесу в оману, з метою як приховування своїх злочинних діянь, так і намагання уникнути справедливого покарання.
Судом недостатньо враховано обставину, що обтяжує покарання засуджених, а саме ту обставину, що всі епізоди вбивства було ними вчинено за попередньою змовою групою осіб, що, безумовно, тягне за собою призначення більш тяжкого покарання.
Всі ці обставини у їх сукупності свідчать про те, що визначений ОСОБА_9 ОСОБА_10 строк покарання не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та є несправедливим внаслідок м`якості.
Вищевказані обставини свідчать про стійку злочинну спрямованість засуджених та їх особливу суспільну небезпеку.
Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилися вказівки суду вищої інстанції, зазначені в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 16.10.2012 відповідно до якої призначене судом покарання ОСОБА_10 за попереднім вироком у вигляді 15 років є неприйнятним та таким, що не відповідає степеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора підсудний ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду стосовно ОСОБА_9 без зміни.
Вважає вирок суду законним та обґрунтованим. Вказує, що рішенням суду першої інстанції від 19.09.2017 року звільнений з-під варти в залі судового засідання, за цей час не скоїв жодних правопорушень. Підстав відновлювати судове слідство немає.

Заслухавши доповідача, у дебатах засудженого ОСОБА_18 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_18 , апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення;
засудженого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_18 задовольнити;
захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , який просив апеляційні скарги вирішити на розсуд суду;
прокурора ОСОБА_21 , яка просила задовольнити поданою прокурором апеляційну скаргу, апеляційну скаргу ОСОБА_18 залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінальної справи, зваживши доводи апеляцій колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст.399 КПК України (1960 року), вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.
Вимогами ч.7 ст.374 КПК України визначено, що при скасуванні вироку (постанови) з поверненням справи прокурору, на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Суд першої інстанції постановляючи вирок знехтував вказівками вищестоящих судів та не виконав їх в повній мірі.

Визнавши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винними в інкримінованих злочинах за ч.1 ст.263, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України і призначаючи покарання належним чином не обґрунтував своє рішення в частині призначеного покарання.
Колегія суддів звертає увагу, що Апеляційний суд Черкаської обалсті скасовуючи вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30.07.2012 року зазначив, що під час нового судового розгляду даної кримінальної справи та постановлення вироку, суду першої інстанції слід звернути увагу на необхідність призначення ОСОБА_10 міри покарання з дотриманням вимог ст.65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з класифікації злочинів, із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, врахувати ступінь вини останнього у вчинених злочинах, спосіб вчинення інкримінованих злочинів, їх тривалість, плановість та роль, а призначене ОСОБА_10 , вважати надто м`яким.
В рішенні Апеляційний суд не висловлювались щодо невідповідності призначеного покарання ОСОБА_9 , та в ньому не містилось застережень щодо суворості призначеного покарання, тобто суд апеляційної інстанції скасовуючи вирок суду від 30.07.2012 року погодився з розміром призначеного покарання ОСОБА_9 .. Втім оскаржуваний вирок суду першої інстанції від 31.01.2018 року не містить обґрунтування, посилання на дослідження інших доказів які б слугували підставою для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_9 та відсутність підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_10 .
Виходячи із вищевикладеного колегія суддів прийшла висновку про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали кримінальної справи прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.262 КК України, проте належним чином не дотримався вимог ст.335 КПК України, та при постановленні вироку в зазначеній частині допустив істотні порушення норм кримінально-процесуального закону. В супереч вимогам чинного законодавства суд не зазначив в резолютивній частині що підсудний в пред`явленому обвинуваченні визнаний невинним і по суду виправданим.

Статтею 367 КПК України вказаний вичерпний перелік підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді. Серед таких підстав зазначені: невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально - процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.374 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально - процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку чи постанови.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінально-процесуального закону вказані в ухвалі суду, перевірити правильність правової кваліфікації діяння, яке інкримінуються обвинуваченим, перевірити доводи сторони обвинувачення і дати їм правову оцінку, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінальної справи і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог процесуального та матеріального законодавства..
Суду першої інстанції слід звернути увагу на необхідність призначення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання з дотриманням вимог ст.65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи із класифікації злочинів, із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, враховувати ступінь вини останнього у вчинених злочинах, спосіб вчинення інкримінованих злочинів, їх тривалість, плановість та роль. Колегія суддів звертає увагу на необхідність додержання вимог КПК про мотивування у вироку висновків щодо виду і розміру призначеного засудженим покарання.
Керуючись ст.ст.362, 365, 366, 370- 374 КПК України (1960 року), п.п.11,15 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2018 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати.
Кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2