УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 521/9492/15-к

провадження № 51-4767ск19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року,
встановив:
За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.
Відповідно до ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, із конфіскацією майна.
Згідно із ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 19.08.2013 року та ОСОБА_4 остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 9 років, із конфіскацією майна.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 з 30.04.2015 року по 12.04.2016 року зараховано до строку покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково, та з обвинуваченого стягнуто: на користь потерпілої ОСОБА_5 17 100 гривень матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди; на користь потерпілої ОСОБА_6 3 486 гривень 07 копійок матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді триманні під вартою, залишено без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року вирок суду першої інстанції змінено. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КПК України, зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 30.04.2015 року по день набрання вироком законної сили тобто по 20.09.2016 року, до строку призначеного покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Не погоджуючись із постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, подав касаційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Як на поважні причини пропуску строку засуджений посилається на те, що ухвалу апеляційного суду Одеської області, не була оголошена йому в повному обсязі, не вручена у передбачений законом спосіб та строк та взагалі не вручена, а тому з метою недопущення порушення його права на доступ до правосуддя просить поновити йому строк на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 було проголошено 26 вересня 2016 року і вручено йому (згідно з інформацією, наданою працівником державної установи «Одеська виправна колонія № 14») 30 вересня 2016 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого було 31 грудня 2016 року.
Засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу лише 20 вересня 2019 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто майже через 3 роки після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені засудженим ОСОБА_4 у клопотанні причини пропуску строку на подачу касаційної скарги невчасне отримання копії рішення суду апеляційної інстанції - колегія суддів не вважає поважними, оскільки, згідно з інформацією, наданою працівником державної установи «Одеська виправна колонія № 14» засуджений копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року, отримав 30 вересня 2016 року.
Будь-яких інших підстав, які б перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, засуджений ОСОБА_4 в своєму клопотанні не наводить.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Зважаючи на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений у касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Малиновського районногосуду м. Одеси від 12 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3