ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5074/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі представників заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на квартиру, накладеного ухвалою слідчого судді. В обґрунтування клопотання заявник зазначає про те, що СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000099 від 20.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 25.03.2019 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_7 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка за договором купівлі продажу належить заявнику ОСОБА_6 . Вказаний арешт був накладений для збереження речового доказу, яким постановою слідчого визнано вказану квартиру. Заявник зазначає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту ОСОБА_6 не була присутня в судовому засіданні, вважає що арешт накладений необґрунтовано, у зв`язку з чим має право на звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням. ОСОБА_6 стверджує, що вказана квартира в розумінні кримінально процесуального закону не є речовим доказом, а саме набутою кримінально протиправним шляхом, оскільки ОСОБА_6 набула право власності на квартиру за цивільно-правовими угодами і є добросовісним набувачем. Отже, за таких обставин арешт на квартиру накладений неправомірно.

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав та просив задовольнити, оскільки квартира була набута на законних підставах.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000099 від 20.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

25.03.2019 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_7 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка за договором купівлі продажу від 22.01.2019 належить ОСОБА_6 . Вказаний арешт був накладений для збереження речового доказу, яким постановою слідчого визнано вказану квартиру.

ОСОБА_6 за договором купівлі продажу від 22.01.2019 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,8 кв.м. З ухвали слідчого судді про арешт майна вбачається, що заявник на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на вказану квартиру та зареєструвала право власності.

Судом встановлено, що при розгляді клопотання про арешт майна ОСОБА_6 , як власник майна, та її представник присутніми не були, а тому не мали можливості навести свої аргументи, викладені у цьому клопотанні.

Питання скасування арешту майна врегульовані ст. 174 КПК України, яка визначає, що арешт може бути скасовано, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Даючи оцінку доводам клопотання щодо необґрунтованості арешту майна, слідчий суддя керується нормами глави 17 КПК України, які визначають підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч. 3 зазначеної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладаючи арешт на об`єкт нерухомого майна, зокрема зазначену вище квартиру, слідчий суддя послався на те, що вона є об`єктом кримінально-протиправних дій, і її арешт необхідний для попередження її подальшого відчуження.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що арештована квартира була і є власністю ОСОБА_6 , інших слідів злочину та відомостей, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, котрі встановлюються органом досудового розслідування, на вказаному об`єкті житлової нерухомості немає.

В ухвалі слідчого судді немає жодного обґрунтування, яким чином не накладення арешту на дану квартиру буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення здійснення кримінального провадження таким чином, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 не є учасником даного кримінального провадження, а накладення арешту на нерухоме майно не відповідає легітимній меті забезпечення кримінального провадження, та порушує права заявника як власника, слідчий суддя приходить до висновку, що застосовані слідчим суддею обтяження є безпідставними, а клопотання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, стст. 8, 170 173, 174, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/6211/19 від 25.03.2019 року, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка зареєстрована за ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 26 липня 2019 року о 10 годині 00 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9