Справа № 308/1136/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000227 від 19 січня 2018 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Ужгорода проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з неповною загальною середньою освітою, раніше не судимого

та за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Ужгорода проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не одруженого, з неповною загальною середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2018 року близько 03 годин 50 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля будинку №5, який знаходиться у м. Ужгород, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перелізли через паркан дворогосподарства вищевказаної адреси та шляхом пошкодження навісного замка проникли у підсобне приміщення, звідки намагалися викрасти металеву топку для спалювання дров. Здійснивши свої вищевказані дії ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 намагалися перемістити вищевказану топку для спалювання дров за межі дворогосподарства, так дотягнувши її до паркану вказаного домогосподарства, тимчасово залишили біля паркану, та підчас підшукування знаряддя для переміщення вказаної топки за межі дворогосподарства, були зупинені працівниками правоохоронного органу, через, що не вчинили усіх дій, необхідних для доведення злочину до кінця.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті. При цьому, пояснивши, що він розкаюється у скоєному, усвідомлює свою неправомірну поведінку та дуже шкодує за те, що трапилося.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті. При цьому, пояснивши, що він розкаюється у скоєному, усвідомлює свою неправомірну поведінку та дуже шкодує за те, що трапилося.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд підготовчого та судового засідання без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд кваліфікує, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, майно, яким заволоділи обвинувачені, було для них чужим, адже не перебувало в їх власності чи законному володінні. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не мали на нього жодного права, цим майном вони заволоділи у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченими таємно, за попередньою змовою групою осіб тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 досягли віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Їх дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачені усвідомлювали, що майно, яким вони протиправно заволодівали, було для них чужим, і вони не мали права на нього. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 усвідомлювали суспільно небезпечний характер їх діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки та бажали їх настання. Корисливий мотив обвинувачених полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення вони прагнули обернути чуже майно на свою користь.

З причин, що не залежали від їх волі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченими не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежали від їх волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачені були помічені та викриті працівниками правоохоронного органу. Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинувачених. Тому в діяннях обвинувачених наявні ознаки незакінченого замаху на вчинення злочину. Злочин є незакінченим. Цей злочини обвинувачені вчиняли з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачені вчинили тяжкий умисний злочин проти власності. Аналіз даних про особу ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше, в силу ст. 89 КК України, є не судимий. В той же час, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. ОСОБА_5 раніше не судимий. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають; офіційно не працевлаштовані, характеризується посередньо за місцем проживання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілою, цивільний позов до обвинувачуваних не пред`явлено, згідно поданої заяви претензій матеріального або морального характеру до обвинувачених не має.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 передбачені ст.66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст.66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, правову позицію прокурора, дані про особу обвинувачених та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченим за вчинення злочину, належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з урахуванням положень ст. 68 КК України.

Разом з тим, їх перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. Тому, на підставі ст.75 КК України обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, їм доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особи обвинувачених, пом`якшуючи обставини.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів солід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

На підставі ст.76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

На підставі ст.76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: п`ять відрізків зі слідами папілярних ліній рук та виготовлені 4 дактокартки на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зберігаються в камері речових доказів Ужгородського ВП ЕУНП в Закарпатській області знищити; чотири ящики з металевими частинами, поліетиленовий білий мішок з пічкою, топка для спалювання дров, малий нагрівач харчів, непрацюючий касетний магнітофон марки «Маяк 203», непрацюючий старий пилосос, які віддані під відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати повернутими потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи по 403 гривні з кожного.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського Апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1