Справа № 1601/6722/2012
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

в складі: головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 по епізоду відносно розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18 листопада 2006 року, близько 02 год. 00 хв. , він , повторно,маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та нанесенням тілесних ушкоджень, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на площадці першого поверху під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_1 , раптово напав на ОСОБА_7 , нанісши удар рукою в область її голови, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, лінійного перелому тім`яної кістки справа через скроневу кістку справа з переходом на основу черепа в ділянці середньої черепної ямки справа, з правобічною пірамідною недостатністю, підапоневротичної гематоми правої лобно-скроневої ділянки, з розвитком правобічної вушної ліквореї, двосторонньої вушної кровотечі, гострого гнійного післятравматичного отиту, правобічної змішаної приглухуватості; рани верхньої губи зліва, гематоми м`яких тканин, субконюнктивального крововиливу правого ока, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 156 від 30.01.2007 року кваліфікуються тільки у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Від отриманого удару ОСОБА_7 впала та втратила свідомість. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_7 , заволодів її майном, а саме: ланцюжком, виготовленим із золота вагою 10 грм., вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 1500 гривень; каблучкою, виготовленою із золота вагою 5 грм, із діамантом, вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 11000 гривень; каблучкою, виготовленою із срібла вагою 4 грм, вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 300 гривень; сумкою шкіряною, вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 300 грн., мобільним телефоном «Мотогоlla» моделі V3i, вартістю для потерпілої згідно її показань 1236 гривень, з урахуванням зносу згідно товарознавчої експертизи № 199 від 25.05.2007 року на загальну суму 950 гривень; карткою підключення до оператора мобільного зв`язку «UMC», вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 80 гривень; гаманцем шкіряним , вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 250 гривень; грошима у сумі 700 грн., барсеткою шкіряною, вартістю для потерпілої згідно її показань на загальну суму 500 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_7 згідно її показань матеріальну шкоди на загальну суму 15866 грн., з урахуванням проведеної товарознавчої експертизи № 199 від 25.05.2007 року на загальну суму 15580 грн. Після чого, ОСОБА_6 із майном потерпілої ОСОБА_7 із місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він з приводу подій 18.11.2006 року , по факту нападу на потерпілу ОСОБА_7 ,. взагалі нічого не знає, він на неї напад не здійснював, майно не викрадав. Він взагалі не знає хто така ОСОБА_7 .

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які неможливо усунути у судовому засіданні. Так захисник ОСОБА_4 вважає , що під час судового розгляду справи сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_8 , оскільки :

- свідки сторони обвинувачення, на показаннях яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 , до залу судового засідання не з`являються, що унеможливлює встановити істину в справі та перевірити відповідні факти,

- потерпіла ОСОБА_7 до зали судового засідання не приходить, в телефонній розмові повідомила, що не має бажання відвідувати судові засідання.

- сам обвинувачений свою вину в причетності до скоєного злочину не визнає, при відсутності свідків обвинувачення і самої потерпілої не має можливості самостійно з`ясувати обставини справи, не задавши відповідних питань.

На неодноразове застосування судом заходів приводу відносно свідків та потерпілої, жодного заходу органами досудового слідства виконано не було.

Так, відповідно до ст. 64 КПК України( в редакції 1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:

1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;

3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;

4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Данні вимоги закону органами досудового провадження не виконані, в зв`язку з чим є суттєва неповнота слідства, що не може бути усунено під час судового слідства.

Захисник ОСОБА_9 зазначає, що відповідно до ст.281 КПК України, і відповідно до роз`яснень п.9. Постанови Пленуму ВСУ №2 від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства,що регулює повернення справ на додаткове розслідування » повернення справ на додаткове слідство допускається тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 65 КПК України, зазначено, що доказами по кримінальному провадженню є будь які фактичні данні, відповідно до яких орган обвинувачення, слідчий чи суд встановлюють наявність чи відсутність кримінального правопорушення, винність особи та інші обставини справи. Ці данні встановлюються показаннями свідків, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновками експертів, речовими доказами, протоколами слідчих та судових дій, та іншою документацією.

З матеріалів кримінальної справи, вбачається , що згідно протоколу допиту потерпілої( а.с. 15 т. 5) , вона не може чітко вказати на ОСОБА_6 , а саме на особу, яка вчинила її пограбування;

- а.с. 20 т. 5, рапорт, з якого вбачається, що працівниками міліції неможливо встановити свідків події, пограбування потерпілої;

- а.с. 27 т. 5, висновок експерта, де вказано, що, невстановлена особа заволоділа майном потерпілої. Саму потерпілу (підекспертну), експерт не опитував;

- а.с. 31 т. 5, рапорт, з якого вбачається, що за відповідним дорученням свідків події встановити не вдалось,

- а.с. 61 т. 5, протокол огляду книга приймання товарів з ломбарду, з якої вбачається, що останні цифри телефону, викраденого у потерпілої, 228;

- протокол огляду телефону, вилученого у Лозинського (… телефон темно сірого кольору, останні цифри серійного номеру 328);

Наведені факти, встановлені під час дослідження матеріалів кримінальної справи, вказують на відсутність наявності прямих доказів, причетності ОСОБА_6 до зазначеного злочину.

Захисник ОСОБА_9 акцентував увагу суду на тому, що ухвали суду щодо приводу свідків органами внутрішніх справ неодноразово не виконувались, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.6 Конвенції обвинувачений має право допитувати свідків, відсутність можливості у підсудних та його захисника задавати питання свідкам, які не являються до суду, може привести до суттєвого порушення його прав на захист, а також до винесення необ`єктивного та неправильного рішення.

Відповідно до ст. 281 КПК України( в редакції від 1960 року) повернення матеріалів на додаткове розслідування можливо лише за відсутності можливості усунути недоліки слідства під час судового провадження.

Підсудний під час судового засідання свою вину не визнав, і пояснив, що вказаного злочину не вчиняв, про обставини, які маються в матеріалах справи, йому стало відомо від працівників міліції. Жодної слідчої дії з ним проведено не було. Крім того, органом обвинувачення не було доведено вину ОСОБА_6 , шляхом допиту потерпілої та свідків під час судового розгляду.

Крім того, сам підсудній особисто має бажання допитати свідків події і потерпілу в суді.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст. 273,281 КПК України (в редакції 1960 року), захисник ОСОБА_9 просить суд матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України направити на додаткове розслідування прокурору Полтавської області, яким 03.05.2012 року було підписано обвинувальний висновок .

Суд вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання захисника, оскільки як він вважає, досудове розслідування проведено у повному обсязі без допущення будь-яких неточностей та шляхом допиту свідків можливо усунути суперечності , які містяться в матеріалах справи , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

У відповідності до ст.. 281 КПК України (в ред.. 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зазначено, що згідно зі ст. 16-1 Кримінально-процесуального кодексу України здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, а в окремих передбачених у КПК випадках це вправі робити потерпілий чи його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Вищевказані вимоги закону суд вважає органами досудового розслідування в повній мірі не були виконані .

Підсудний ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у висунутому йому обвинуваченні за ст.. 187 ч.4 КК України не визнав і пояснив, що він з приводу подій 18.11.2006 року , по факту розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 ,. взагалі нічого не знає, він на неї напад не здійснював, майно не викрадав. Він взагалі не знає хто така ОСОБА_7 . Мобільний телефон він свідку ОСОБА_10 не продавав , його підпису у журналі "реєстрації купівлі продажу мобільних телефонів" немає, а яким чином зазначений номер його паспорту і серія в цьому журналі він не знає , оскільки його паспорт в листопаді 2006 року знаходився в кіоску ДВД прокату , який знаходився на зупинці «Героїв Сталінграду» м. Кременчука .

Так, в обвинувальному висновку зазначено , що вина ОСОБА_6 за фактом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 підтверджується наступними матеріалами кримінальної справи : показаннями потерпілої ОСОБА_7 , явку якої до судового засідання суд визнав обов,язковою , але в жодне судове засідання потерпіла не з,явилась , у зв,язку з чим судом були прийняті всі заходи для виклику потерпілої до судового засідання , а саме винесені постанови про привід потерпілої ОСОБА_7 від 18.01.2018 року , від 03.05.2018 року ( а.с. 4т.3,а.с.60 т.3) , які органами внутрішніх справ належним чином , відповідно до вимог закону не були виконані ,так на аркуші справи 22 є заява потерпілої ОСОБА_7 , що вона просить судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 проводити без її участі , оскільки вона буде перебувати за межами території України , але відповідно до вимог ст.. 72 ч.1 КПК України ( в редакції 1960 року) потерпілий зобов,язаний з,явитись за викликом особи , яка провадить дізнання , слідчого , прокурора і суду,але данний обов,язок потерпілою виконаний не був. Також на аркуші справи 23 міститься рапорт ДОП відділення поліції № 2 ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 із якого вбачається, що в ході виконання примусового приводу він повідомив потерпілу ОСОБА_7 про те щоб остання з`явилася до Автозаводського районного суду м.Кременчука, але відповідно до вимог ст. 72 ч.3, ст. 136 КПК України (в ред.. 1960 року) привід полягає у примусовому супроводженні особи до приміщення суду для подальшої участі в судовому засіданні, а не у повідомленні дати судового засідання, про порушення ДОП відділення поліції № 2 ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 вимог Кримінально процесуального кодексу України в редакції 1960 року та здійснення контролю відносно виконання постанови про привід потерпілої від 03.05.2018 року було повідомлено прокурору Полтавської області ОСОБА_12 03.05.2018 року за вих.. 17105/2018 ( а.с. 64 т. 3) , який був отриманий прокуратурою Полтавської області згідно поштового повідомлення на аркуші справи 72- 21.05.2018 року , але відповідь до теперішнього часу не була надана суду . Постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.05.2018 року про привід потерпілої ОСОБА_7 взагалі органами внутрішніх справ не була виконана , хоча була отримана Головним Управліннням Національної поліції в Полтавській області 21.05.2018 року згідно поштового повідомлення на аркуші справи 71 т. №3 , контроль прокурором Полтавської області відносно виконання постанови суду від 03.05.2018 року не був здійснений , тому підсудний ОСОБА_6 не зміг скористатись своїм процесуальним правом , передбаченим ст.. 263 ч.1.п.7 КПК України ( в редакції 1960 року ) , а саме задати питання потерпілій під час судового розгляду справи.

Суд вживав заходів до виклику в судове засідання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , зазначених в обвинувальному висновку, а саме судом було винесено постанову про доставку приводом свідків, які не були допитані в залі судового засідання, 03.05.2018 року (а.с. 60 т.3 ), яка органами досудового слідства не була виконана , суду були надані рапорти працівниками Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області про неможливість доставки свідків приводом в судове засідання, так як свідок ОСОБА_10 з лютого 2018 року перебуває у Польщі ( а.с. 76-77 т.3) , свідок ОСОБА_13 не відчиняє дверей та змінив місце проживання, у зв,язку з чим судом виносилося 14.06.2018 року постанова про надання судового доручення органам досудового слідства щодо встановлення місця проживання, перебування свідка ОСОБА_13 і доставки його приводом до зали судового засідання в порядку ст. 315-1 КПК України в редакції 1960 року (а.с. 79 т.3), яка органами досудового слідства не була виконана, а суду був наданий рапорт о/у ВКП Кременчуцького ГУНП в Полтавській області ОСОБА_15 ( а.с. 95 т.3) що встановити місце знаходження свідка ОСОБА_13 не представилося можливим , але які заходи були прийняті органами досудового слідства для встановлення місця знаходження вищевказаного свідка у рапорті не зазначено .Відносно виконання постанови суду від 03.05.2018 року про привід свідка ОСОБА_14 до судового засідання , то органами внутрішніх справ ніяких матеріалів щодо невиконання постанови суду в цій частині не надано .
Судом показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 не були оголошені відповідно до вимог ст.. 306 КПК України ( в редакції 1960 року) та Узагальнення практики застосування судами загальної юрисдикції першої та апеляційної інстанцій при здійсненні судочинства у кримінальних справах статей 3, 5., 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за 2011 рік перше півріччя 2012 року де зазначено, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачений має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, відсутність можливості у підсудних і їх захисника задавати питання свідкам, які не з,являються в суд, може привести до істотного порушення його права на захист, а також до винесення необ`єктивного і неправильного судового рішення. У зв`язку з тим, що свідки обвинувачення в судові засідання не з`являлися, постанови про доставку свідків приводом до судового засідання не виконувалися, в зв`язку з цим суд позбавлений можливості оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що знайшло своє відображення у Рішеннях Європейського суду з прав людини «Шачашвили (Schatschaschwili) проти Німеччини від 15.12.2015 року , Шолер проти Німеччини (Scholer v. Germany) від 18.12.2014 року . Також згідно п.41 остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі Олег Колесник проти України від 19.02.2010 року в якому зазначено , що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені ст..6 Конвенції гарантії виявляються порушеними.

Таким чином , суд приходить до висновку, що відсутність можливості у підсудного ОСОБА_6 задати питання свідкам сторони обвинувачення під час судового розгляду справи може привести до істотного порушення його права на захист.
Судом приймались заходи для виклику у судове засідання понятих , які були присутні при пред,явленні особи для впізнання від 15.06.2007 року і допиті їх у якості свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ,та понятих при відтворенні обстановки та обставин події злочину від 18.06.2007 року і допиту їх у якості свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , але судові повістки вони не отримують згідно повідомлення пошти « за закінченням терміну зберігання» і вони повертаються в провадження суду ( а.с. 161, 183, 208 , 215 т. 3 ) , тому суд позбавлений можливості повно , об,єктивно і всебічно дослідити всі докази по справі відповідно до вимог ст.22 КПК України (в редакції 1960 року ).
Із показань потерпілої ОСОБА_7 ( а.с.79-80 т.1) , які були оголошені судом під час судового розгляду справи , вбачається, що вона впізнала свій мобільний телефон, який був у неї викрадений по ІМЕІ НОМЕР_1 , згідно протоколу пред,явлення предметів для впізнання від 07.06.2007 року ( а.с. 81-82 т.1) вбачається , що ОСОБА_7 були пред`явлені для впізнання три мобільних телефони у корпусі темно- сірого кольору, в тому числі і той який вона впізнала по ІМЕІ , що також підтверджується, що колір викраденого у потерпілої ОСОБА_7 під час розбійного нападу 18.11.2006 року мобільного телефону є темно сірим, протоколом огляду предмета від 07.06.2007 року ( а.с. 83 т.1 ), в той же час судом були оголошені показання свідка ОСОБА_13 ( а.с. 61-62 т.1 ) із яких вбачається , що він в кінці листопада 2006 року у знайомого на ім`я ОСОБА_20 придбав мобільний телефон марки «Мотогоlla V3i» практично в новому стані , без пошкоджень , темно бордового кольору , але у зв,язку з тим , що ні потерпіла ОСОБА_7 , ні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 до судового засідання не з,являються суд позбавлений можливості усунути неповноту та неправильність досудового розслідування у судовому засіданні .

З урахуванням вищевикладеного, у відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», а також відповідно до ч.1 ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року ) повернення справ на додаткове оформлення із стадії судового провадження допускається тільки тоді, коли неповнота або неправильність досудового розслідування не може бути усунута у судовому засіданні. Зазначені недоліки і неповноту досудового розслідування неможливо усунути у судовому засіданні, а проведене по справі досудове слідство з урахуванням викладеного, слідує визнати неповним, одностороннім і не об`єктивним, оскільки під час його проведення в супереч вимог ст.. 22, 64 КПК України (в ред.. 1960 року), не були дослідженні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті, або були дослідженні поверхнево та односторонньо, у зв`язку із чим кримінальну справу необхідно повернути прокурору для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно прийняти заходи для виконання постанови суду від 14.06.2018 року про надання судового доручення органам досудового слідства щодо встановлення місця проживання, перебування свідка ОСОБА_13 ( а.с. 79 т. 3) , встановити місце знаходження свідка ОСОБА_14 , перевірити алібі ОСОБА_6 з приводу знаходження його паспорта у листопаді 2006 року в кіоску ДВД прокату , який був розташований на зупинці «Героїв Сталінграду» м. Кременчука,шляхом допиту у якості свідків власника кіоску та його продавців , усунути протиріччя відносно кольору мобільного телефону , який був викрадений у ОСОБА_7 18.11.2006 року при розбійному нападі на неї ,шляхом проведення очних ставок між потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , при необхідності привести і інші слідчі дії .

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою , так як він відбуває покарання згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року.

Керуючись ст. 273, 281 КПК України в редакції 1960 року , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 по епізоду відносно розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК Українинаправити прокурору Кременчуцької місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий суддя: