ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2414/19 Справа № 191/2610/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000037 від 11 січня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року, зокрема обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000037 від 11.01.2019 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору Дніпропетровської області.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що викладаючи обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України сторона обвинувачення зазначає прізвища інших осіб, а саме ОСОБА_11 , який повідомив про передачу йому неправомірної вигоди в розмірі 350 доларів США та ОСОБА_12 , який повідомив про передачу йому 600 доларів США за кожний дозвіл для передачі ОСОБА_13 , хоча ці обставини не є встановленими вироками суду, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 18) згідно постанови від 23.05.2019 матеріали відносно ОСОБА_11 виділені в окреме провадження та згідно до постанови від 24.05.2019 року матеріали відносно ОСОБА_12 також виділені в окреме провадження. Обвинувальні акти відносно ОСОБА_11 за ч.3 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст. 369-2 КК України знаходяться на розгляді в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області. ОСОБА_13 взагалі обвинувачення не пред`явлено. На переконання суду, така вказівка в обвинувальному акті - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.
Також вказує, що розписка про отримання захисником адвокатом ОСОБА_9 обвинувального акту по вищевказаному кримінальному провадженню та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутня. Матеріали справи також не містять відмови захисника від отримання обвинувального акту. Хоча в обвинувальному акті прокурор зазначає, що обвинувачена має двох захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вищевказані обставини є грубим порушенням права на захист передбаченого п.п. b) c) ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що вказані судом підстави для повернення обвинувального акту не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема в ньому викладене обвинувачення та фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими. Обвинувачення сформульовано достатньо детально, щоб можна було чітко зрозуміти, які саме діяння ставляться обвинуваченому у вину.
Зазначає, що посилання в обвинувальному акті на прізвища інших осіб не є порушенням презумпції невинуватості, оскільки обвинувальний акт не є документом, який встановлює юридичні факти, на відміну від вироку суду.
Звертає увагу на те, що надання суду розписки про отримання обвинувального акту захисником не передбачено вимогами КПК України.
Зазначає, що судом взагалі не вказано жодної конкретної підстави, яка б свідчила про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які давали право суду на повернення обвинувального акту прокурору.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Обвинувачена та її захисники заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Перевіряючи доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального кодексу, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 368 КК України.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому, такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом при підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
У відповідності до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання звинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження прокурором.
Разом з тим, слідчий та прокурор при складанні обвинувального акту та при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 314 КПК України вказаний перелік відомостей повинен бути перевірений судом при підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акта положенням закону і повернув його прокурору для усунення недоліків.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що посилання в обвинувальному акті на прізвища інших осіб не є порушенням презумпції невинуватості, оскільки обвинувальний акт не є документом, який встановлює юридичні факти, на відміну від вироку суду, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.
Так, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що викладаючи обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст. 368 КК України сторона обвинувачення зазначає прізвища інших осіб, а саме ОСОБА_11 , який повідомив про передачу йому неправомірної вигоди в розмірі 350 доларів США та ОСОБА_12 , який повідомив про передачу йому 600 доларів США за кожний дозвіл для передачі ОСОБА_13 , хоча ці обставини не є встановленими вироками суду, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 18) згідно постанови від 23.05.2019 матеріали відносно ОСОБА_11 виділені в окреме провадження та згідно до постанови від 24.05.2019 року матеріали відносно ОСОБА_12 також виділені в окреме провадження. Обвинувальні акти відносно ОСОБА_11 за ч.3 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст. 369-2 КК України знаходяться на розгляді в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області. ОСОБА_13 взагалі обвинувачення не пред`явлено.
Відповідно до обвинувального акту будь-яке обвинувачення ОСОБА_13 не висувається, не має відомостей про те, в якому статусі ця особа перебуває, що свідчить про недотримання вимог ст. 291 КПК України та наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в разі виділення матеріалів кримінального провадження щодо інших осіб в інше провадження в обвинувальному акті мають зазначатися саме такі відомості з огляду на дотримання принципу презумпції невинуватості цих осіб.
Кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Зазначені порушення вимог КПК України є істотними і такими, що перешкоджають суду першої інстанції провести підготовче судове засідання, оскільки у ході проведення судового розгляду дані порушення вимог закону не можуть бути виправлені.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення з посиланням на конкретних осіб, щодо яких дане кримінальне провадження не розглядається і відомості про засудження яких відсутні, є неприпустимим, адже є порушенням принципу презумпції невинуватості.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає ст. 62 Конституції України та рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, в якому звертається увага на те, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).
Тому, допущене порушення, на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду, та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є некоректним, порушує права іншої особи, а тому обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року, в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4