Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 678/1491/18
Провадження № 1-кп/673/177/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , та на підставі письмової заяви потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000403, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2018 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимий:

- 09.11.2017 року Летичівським районним судом за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26 жовтня 2018 року, близько 19 години 40 хвилин він, перебуваючи у магазині «М`ясопродукти», що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 та знаходиться по АДРЕСА_2 , на прилавку закладу виявив скляну банку ємкістю 1.73 л. наповнену кавою марки «Brazil Chapadas de Minas» вагою 750 гр., яку вирішив викрасти.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , взяв із полиці магазину скляну банку ємкістю 1,73 л, вартістю 50 грн., наповнену кавою марки «Brazil Chapadas de Minas» вагою 750 гр., вартістю 400 грн., всього загальною вартістю 450 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого положив її до свого жовтого поліетиленового пакета та вийшов з ним із магазину, і таким чином таємно, повторно викрав вказане майно, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, 01 листопада 2018 року, близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи поруч із магазином «Фантазія», що по вулиці Соборна, 15 в смт. Летичів, Летичівського району Хмельницької області, у корзині велосипеда, який в руках вела ОСОБА_7 , помітив жіночу сумку чорного кольору, яку він вирішив відкрито викрасти.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії вчиняються відкрито у присутності очевидців, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , йдучи по тротуарі, навпроти магазину «Кнопка», що по вулиці Соборна, 14/1 в смт. Летичів Хмельницької області, підійшов до корзини велосипеда, де ОСОБА_7 перевозила свою сумку чорного кольору, після чого, в присутності очевидців, взяв її у руки та пішов з нею додому і таким чином відкрито, повторно викрав належні ОСОБА_7 жіночу сумку із шкірозамінника чорного кольору вартістю 200 грн., в якій знаходилися: гаманець «Christian Dior» вартістю 150 грн., 2 кг. м`яса свинини вартістю 90 грн. за кілограм, загальною вартістю 180 грн., пару жіночих рукавиць вартістю 30 грн., гроші в сумі 120 грн., всього на загальну суму 680 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, 01 листопада 2018 року, близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи поруч із магазином «Фантазія», що по вулиці Соборна, 15 в смт. Летичів, Летичівського району Хмельницької області, у корзині велосипеда, який в руках вела ОСОБА_7 , помітив жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_9 та пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_9 , яку він вирішив відкрито викрасти.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії вчиняються відкрито у присутності очевидців, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , йдучи по тротуарі,

навпроти магазину «Кнопка», що по вулиці Соборна, 14/1 в смт. Летичів Хмельницької області, підійшов до корзини велосипеда, де ОСОБА_7 перевозила свою сумку чорного кольору, після чого, в присутності очевидців, взяв її у руки та пішов з нею додому і таким чином відкрито незаконно заволодів:

- паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_7 16.12.1997 Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області;

- паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 25.07.2012 Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області;

- паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 09.07.2004 Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області

- особистим важливим документом - пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_9 15.10.2008 Пенсійним фондом України, які знаходилися у вказаній вище сумці ОСОБА_7 .

Судом об`єктивно встановлено, що ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року було скасовано вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі вказаного вище процесуального рішення, ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2019 року, у відповідності до ст. 314 КПК України, було призначено підготовче судове засідання та викликані всі учасники провадження.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просила дану кримінальну справу призначити до судового розгляду, викликавши ряд свідків обвинувачення та заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти такої процесуальної позиції державного обвинувача категорично заперечили, зіславшись на неможливість призначення справи до судового розгляду та продовження у зв`язку з цим обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою ще на два місяці, у світлі не виконання вимог вказаної вище ухвали Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року, якою були встановлені грубі порушення КПК України органами досудового слідства в частині ненадання права на захист обвинуваченому та не визначеності розміру матеріальних збитків (шкоди) нанесеної потерпілим, що унеможливлює подальший розгляд справи в суді.

Заслухавши пояснення сторін захисту і обвинувачення, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про очевидну неможливість призначення даної кримінальної справи до судового розгляду та необхідності повернення прокуророві обвинувального акта з метою усунення існуючих процесуальних порушень, з наступних підстав.

Так, судом об`єктивно встановлено, що ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року було скасовано вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року, яким ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців із одночасним виправданням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України.

Підставами для такого рішення, суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, вважає істотні порушення кримінально-процесуального законодавства, зокрема, порушення на досудовому слідстві права підозрюваного ОСОБА_4 на захист, а також те, що розмір матеріальних збитків (шкоди) був визначений всупереч положення п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, якою встановлена вимога про проведення з цією метою відповідної експертизи.
Зокрема, як було зазначено в тексті вказаної вище ухвали Хмельницького апеляційного суду, «з доручення, виданого Центром безоплатної правової допомоги 022-0002303 від 29.11.2018 року (а.с. 4) слідує, що воно видане за повідомленням Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області та призначено адвоката ОСОБА_5 на здійснення захисту ОСОБА_4 , яке дійсно протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою.

З наведеного вбачається, що 29.11.2019 року, маючи початкову освіту ОСОБА_4 бажав мати захисника, проте слідчим він йому не був забезпечений, так як в цей день, у відсутність захисника, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст.186 та ч. 3 ст. 357 КК України, виконані вимоги ст. 290 КПК України і вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування», внаслідок чого на досудовому слідстві було порушено право підозрюваного ОСОБА_4 на захист (а.с. 169, абзаци 1,2,3).
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив також, що розмір матеріальних збитків (шкоди), заподіяних кримінальним правопорушенням, органами досудового слідства був визначений всупереч положень п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, якою встановлено вимогу про проведення з цією метою відповідної експертизи (а.с. 169, абзаци 4,5).
Таким чином, встановивши фактичні обставини проведення досудового розслідування кримінальної справи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку, що вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, є істотними і такими, які малим перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення(а.с. 169, абзац 6).

Позбавлений такої можливості і суд першої інстанції при повторному розгляді даної кримінальної справи, оскільки вказані вище грубі порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органами досудового слідства, на даний час ними ж не усунуті, а виправлення цих порушень лежить поза межами компетенції суду першої інстанції і не можуть бути усунуті в ході судового розгляду.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та надати доступ до таких матеріалів з можливістю робити їх копії або відображення.

В свою чергу, згідно ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Разом з тим, нормами п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, визначено, що крім іншого, обвинувальний акт має містити в собі такі відомості, як розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
При розгляді питання про призначення даного обвинувального акта до судового розгляду, суд керується ч. 1 ст. 315 КПК України, якою встановлено залежність проведення підготовки справи до судового розгляду від відсутності встановлення судом підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України.
З огляду на викладене, враховуючи приюдиційність ухвали Хмельницького апеляційного суду в частині встановлення нею грубих порушень КПК України у вигляді не визначення органами досудового слідства розміру матеріальних збитків (шкоди), заподіяних кримінальним правопорушенням, а також керуючись положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, відповідно яких у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, суд вважає за необхідне обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000403 від 01.11.2018 року про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України, повернути прокурору Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та іншими матеріалами справи для усунення недоліків викладених в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року щодо виконання вимог ст. 290, п.6 ч. 2 ст. 242 та 291 КПК України.

Крім того, як зазначено в ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Так, вирішуючи клопотання прокурора від 28.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема ризик ухилення від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, впливу на свідків та потерпілого, а також перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином, продовжують існувати, а також із врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, вважав, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним ризикам.

Натомість, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав і сам обвинувачений, проти продовження строку тримання під вартою категорично заперечив та просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який. Зокрема, захисник звернув увагу, що клопотання прокурором написане формально, без будь-якого реального обґрунтування ризиків та підстав тримання під вартою та навіть без зазначення кінцевої дати утримання під вартою. Крім того, захисник звернув увагу суду й на складний стан здоров`я обвинуваченого, який постійно погіршується, задовільну характеристику ОСОБА_4 , його сімейний стан, а також на майбутнє затягування строків досудового слідства з огляду на необхідність призначення по справі товарознавчих експертиз з метою встановлення матеріальної шкоди та виконання вимог ст. 290 КПК України, як це зазначено в Ухвалі апеляційного суду, що безперечно триватиме не один місяць, та призведе до безпідставного утримання ОСОБА_4 під вартою без вироку суду.

Так, судом встановлено, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року продовжено дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.11.2019 року включно, лише для вирішення питання продовження строку тримання під вартою у відповідності до вимог КПК України місцевим судом.

В свою чергу, місцевий суд, у відповідності до ст. 8 Кримінально процесуального кодексу України, враховує, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до зазначених положень, суд вважає за необхідне, під час вирішення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 та розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу останньому, який перебуває під вартою вже близько 11 місяців, слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини за ст. 5 Конвенції, яка є обов`язковою у справах щодо України, та викладена в рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду)навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного,

обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Так, прокурор, в обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою, основною підставою такого рішення визначає наявність ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, оскільки останній вчинив злочин під час перебування на іспитовому терміні, маючи не відбуте покарання за попереднім вироком, а також зазначає можливий вплив обвинуваченого на свідків та потерпілих у справі з метою спонукання їх до відмови від давання показань чи їх зміни.
Разом з тим, враховуючи вимоги ЄСПЛ з приводу недопущення формального підходу під час з`ясування наявності підстав для тримання під вартою, а також в зв`язку з тим, що суд на усіх стадіях кримінального провадження здійснює судовий контроль за обґрунтованістю підстав тримання особи під вартою, суд враховує наступні обставини.
Так, оцінка ризику втечі обвинуваченого (ухилення від суду), як орієнтує в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, не може бути встановлена лише на основі суворості можливого вироку, такий ризик повинен оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (§ 64 Ноймайстер проти Австрії).
Окрім цього, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором ніяк не конкретизовано із зазначенням певних дій, не обґрунтовано та не підтверджено будь-якими доказами ні в клопотанні, ні в судовому засіданні під час усного уточнення вказаного ризику.
Щодо зазначеної прокурором підстави продовження тримання під вартою обвинуваченого з врахуванням ризику можливого впливу на свідків та потерпілих, суд бере до уваги і той факт, що всі вказані учасники кримінального провадження вже буди допитані судом під час первісного розгляду справи в суді першої інстанції, їх показання зафіксовані технічними засобами і на них вже розповсюджується кримінальна відповідальність щодо відмови від давання показань чи їх зміни, як гарантія їх визначеності, категоричності та незмінності.
Таким чином, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_4 , та покарання, яке може бути призначене у випадку визнання його винним, а також того, що станом на момент розгляду клопотання ОСОБА_4 без остаточного обвинувального вироку суду перебуває під вартою близько 11 місяців, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого,

з врахуванням задовільної характеристики ОСОБА_4 , його існуючих соціальних зв`язків, наявності у нього місця проживання ( АДРЕСА_1 прямо зазначеного в обвинувальному акті та клопотанні прокурора), а також з огляду на очевидне майбутнє затягування строків досудового слідства з огляду на необхідність призначення по справі товарознавчих експертиз з метою встановлення матеріальної шкоди та виконання вимог ст. 290 КПК України, як це зазначено в Ухвалі суду апеляційної інстанції від 01.10.2019 року, що безперечно займатиме очевидно тривалий час та призведе до безпідставного утримання ОСОБА_4 під вартою без обвинувального рішення суду по суті справи, суд вважає за можливе змінити останньому запобіжний захід на більш м`який.

З огляду на викладене, з метою досягнення рівноваги між загальними інтересами суспільства та правами обвинуваченого, передбаченими ст. 5 ч. 1 Конвенції та ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції, та запобіганню ризику ухилення від суду обвинуваченого ОСОБА_4 та ризику його впливу на свідків чи потерпілого суд вважає за можливе обрати останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати обвинуваченому місце проживання будинок АДРЕСА_1 поєднаному із застосуванням до нього електронного засобу контролю, що буде відповідним і ефективним на стадії досудового розслідування та подальшого судового розгляду, а також пропорційним законній переслідуваній меті та забезпечить запобігання вищевказаних ризиків, тому суд доходить висновку щодо доцільності зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт із покладенням додаткових обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені недоліки обвинувального акта відносно ОСОБА_4 містять підстави для прийняття судом рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, та позбавляють суд можливості призначити його до судового розгляду, тому суд вважає за можливе постановити ухвалу про повернення даного обвинувального акта прокурору без призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню із зміною обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який та доцільний.
На підставі викладеного, керуючись п. 7 ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 183, 331, 370 та 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000403 від 01.11.2018 року про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України, повернути прокурору Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та іншими матеріалами справи для усунення недоліків викладених в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 01.10.2019 року щодо виконання вимог ст. 290, п.6 ч. 2 ст. 242 та 291 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 змінити на домашній арешт цілодобово, поєднаний з використанням електронного засобу контролю, за адресою АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки:

1) прибувати до суду, слідчого чи прокурора за їх першою вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

4) утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_10 .

Виконання ухвали в частині застосування домашнього арешту в порядку п.1 ч.3 ст. 202 КПК України, покласти на працівників Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області та адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали - два місяці з дня її постановлення.

Копію ухвали направити представникам сторони захисту та обвинувачення, а також до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі скарги до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1