Справа №295/9031/19
УХВАЛА
Іменем України

20.09.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ "ЖВК (№4)" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів, Закарпатської області, мешканця до арешту: АДРЕСА_1 , засудженого 29.05.15 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 156 ч. 2, 263 ч. 2, 70 ч. 1 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18.11.2015 року вирок від 29.05.2015 року в частині визнання вини за ст. 263 ч. 2 Кримінального кодексу України скасовано. Вважається засудженим за ст. 156 ч. 2 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив звільнити його умовно-достроково та в ході судового засідання просив клопотання задовольнити. Зазначив, що щиро розкаюється, вину визнає та не заподіяв злочином ні якої шкоди. Має мати інваліда 1 групи, яку не має кому доглядати. До адміністрації ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» про працевлаштування з отриманням заробітної плати не звертався. Знає про те, що за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29.05.2015 року вирішено стягнути з нього моральну шкоду на користь потерпілих, однак вважає, що вони не підтвердженні ні якими доказами.

Представник ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» поклався при вирішенні клопотання на розсуд суду, зазначив, що засуджений виконує обов`язки днювального. Заробітну плату не отримує, бо на виробництві колонії не працевлаштований. Має не погашені виконавчі листи. На спільному засіданні адміністрації державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі 17.05.2019 року було відмовлено в застосуванні ст. 81 Кримінального кодексу України, так як засуджений не довів свого виправлення.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого. Зазначив, що поведінка засудженого є посередня.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, п. 2, ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 29.05.2015 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 156 ч. 2, 263 ч. 2, 70 ч. 1 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 06.05.2014 року до 07.05.2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18.11.2015 року вирок від 29.05.2015 року в частині визнання вини за ст. 263 ч. 2 Кримінального кодексу України скасовано. Вважається засудженим за ст. 156 ч. 2 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Початок строку: 22.12.2015 року. Кінець строку: 21.12.2020 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 23.12.2015 року. За час тримання в Житомирській виправній колонії (№4) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_5 з 10.01.2016 року відбуває міру покарання в Житомирській виправній колонії (№4). За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має.

На виробництві колонії не працевлаштований. Виконує обов`язки днювального відділення, до праці та своїх обов`язків відноситься не завжди сумлінно. Один раз заохочений начальником колонії.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди відповідально. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. За характером тихий, спокійний, скритний. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Приділяє недостатню увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Відповідно до ст. 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», завдання програми виконує не в повному обсязі, не регулярно займається самоосвітою по вивченню законодавства України, відвідує виховні заходи під контролем.

За вироком суду вину у скоєному злочині не визнавав. Після проведених заходів виховного та профілактичного характеру змінив своє ставлення до скоєного злочину. На даний час вину скоєного злочину визнає, щиро розкаюється.

За виконавчими листами має позов в сумі 3759 грн. 76 коп., який не відшкодовано.

На спільному засіданні адміністрації державної установи «Житомирська виправна колонія №4» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі 13.07.2018 року було відмовлено в застосуванні ст. 82 Кримінального кодексу України, так як не став на шлях виправлення, 17.05.2019 року було відмовлено в застосуванні ст. 81 Кримінального кодексу України, так як не довів свого виправлення.

Враховуючи вище викладене, та те, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково. До того ж, засуджений вину визнав тільки тоді, коли підійшов строк умовно - достроково звільнення від подальшого відбування покарання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя