Дата документу 02.09.2019 Справа№ 314/3283/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3283/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1178/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Скелювате Вільнянського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 19 січня 2004 року Вільнянським районним судом Запорізькій області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. 22 червня 2005 року було переглянуто вирок, іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 21 лютого 2009 року на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію»;
2) 12 липня 2007 року Симферопольським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 3 травня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 20 днів;
3) 9 листопада 2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3749 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1274 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні 10 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.

10 січня 2018 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та інших осіб, попрямував до господарської будівлі (літньої кухні), де за допомогою сили рук відкрив вхідні двері та проник до середини, звідки здійснив крадіжку металевого газового балону вартістю 416 грн. 67 коп., після чого перекинув його через паркан та покинув місце злочину, викравши зазначене майно, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, на початку лютого 2018 року, в денний час доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку пройшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку, розташованого на території вказаного двору, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав металевий компресор вартістю 350 гривень, після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним компресором на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 10 лютого 2018 року, у вечірній час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та інших осіб, попрямував до господарської будівлі (літньої кухні), де шляхом вільного доступу через відчинені двері проник до середини, звідки здійснив крадіжку трьох алюмінієвих каністр вартістю 849 грн. 99 коп., після чого перекинув вищевказане майно через паркан та покинув місце злочину, тим самим, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 25 березня 2018 року, в вечірні час доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану проник на територію домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та сторонніх осіб, виявив під стіною будівлі будинку металеву римбу вартістю 300 гривень, яку розбив на три частини, після чого перекинув через паркан та покинув місце злочину, викравши зазначене майно, яким розпорядився на власний і розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 10 квітня 2018 року, в денний час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та сторонніх осіб, попрямував до господарської будівлі (літньої кухні), де шляхом вільного доступу через відчинені двері проник до середини, звідки здійснив крадіжку чотирьох пилососів загальною вартістю 733 грн. 32 коп., після чого склав вищевказане майно до пропіленового мішку білого кольору та покинув місце злочину, тим самим маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, на початку травня 2018 року, в денний час доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав 5 металевих дисків для культиватора на загальну суму 420 гривень, після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаними викраденими ним дисками на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, в середині травня 2018 року, в денний час доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав 6 металевих дисків для культиватора на загальну суму 504 гривень, після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаними викраденими ним дисками на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 27 травня 2018 року, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та сторонніх осіб, під дахом помітив алюмінієву римбу загальною вартістю 350 гривень, яка слугувала зливною трубою, яку в подальшому за допомогою рук демонтував, після чого перекинув через паркан та покинув місце злочину, викравши зазначене майно, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 10 червня 2018 року, в денний час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом подолання паркану проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та сторонніх осіб, попрямував до господарської будівлі (літньої кухні), де шляхом вільного доступу через відчинені двері проник до середини, звідки здійснив крадіжку трьох двигунів від холодильників загальною вартістю 1100 грн. 1 коп., після чого склав вищевказане майно до пропіленового мішку білого кольору та покинув місце злочину, тим самим, маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 20 червня 2018 року о 12 год. 30 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через відкриту хвіртку, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що його дії не помітні для потерпілого та сторонніх осіб, виявив під стіною господарської будівлі алюмінієві вироби, які взяв до рук та виніс за територію домоволодіння, покинувши місце злочину, тим самим, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 630 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість, вчинив інкриміновані йому тяжкі злочини через короткий проміжок часу після зняття з обліку за попереднім вироком.

Крім того, обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, завдану злочинними діями шкоду потерпілим не відшкодував, а тому суд необґрунтовано призначив йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з його реальним відбуванням, вислухавши обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття та визнання вини за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд першої інстанції формально врахував дані про особу обвинуваченого, його належну процесуальну поведінку та позицію сторони обвинувачення, у зв`язку з чим прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 вчинив 10 епізодів умисного тяжкого корисливого злочину, перший з яких він вчинив через 2 місяці після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує, що він вчинив 10 епізодів умисного тяжкого корисливого злочину, перший з яких через 2 місяці після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та умовно-достроково, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, а також дані про особу обвинуваченого, який не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора та вважає, що покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2019 року задовольнити.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4