Справа № 352/1444/19
Провадження № 1-кп/352/215/19
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

14 серпня 2019 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду від 12.07.2019 р. обвинуваченому у рамках даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.09.2019 р.

Прокурор заявив клопотання, яке підтримав у підготовчому судовому засіданні, про обрання обвинуваченому, якому висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, для запобігання таким ризикам, як переховування від суду з огляду на те, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження перебував у розшуку, фактично затриманий на підставі ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 02.07.2019 р. про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду, а також незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України), запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Вислухавши думку потерпілого, який підтримав клопотання прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, виходячи з наступного.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеному в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`заних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст.29 Конституції України).
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого тяжкого злочину, того, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду з огляду на те, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження перебував у розшуку, фактично затриманий на підставі ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 02.07.2019 р. про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду; ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків з огляду на те, що обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що на розгляді у Монастириському районному суді Тернопільської області наявні три кримінальні провадження щодо обвинуваченого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.126, ч.2 ст.186 КК України; враховуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що обвинувачений не одружений, не має утриманців, не працює, не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 314 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 строком на 60 днів, тобто до 12 жовтня 2019 року, без можливості внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Івано-Франківського апеляційного суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1