Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 352/2156/18
провадження № 51-4681 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 3 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417,
встановив:
За вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Харкові, проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 3 вересня 2018 року приблизно о 21:30, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_6 з приводу неможливості їх подальшого спільного проживання, діючи умисно, з метою вбивства наніс ОСОБА_6 один удар лезом кухонного ножа в ділянку тіла з життєво важливими органами черевну порожнину та, із застосуванням фізичної сили, спричинив ще два раневі канали, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 3 липня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на незаконність ухвали апеляційного суду, який, на думку прокурора, при залишені апеляційної скарги без задоволення належним чином не обґрунтував свого рішення. Вважає, що призначене місцевим судом ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років є невиправдано м`яким. Доводи прокурора у цій частині не отримали належної оцінки апеляційного суду, який необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни, чим порушив вимоги ст. 419 КПК.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно з вимогами ст. 12 КК є особливо тяжким, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання. Обставинами, що пом`якшують покарання, визнано щире каяття, часткове визнання вини, обставиною, що його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які прокурор послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років, що не є мінімальним у межах санкції вказаної норми.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора в частині м`якості призначеного засудженому покарання, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Переконливих доводів про необхідність призначення засудженому покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 11 років, замість 8 років позбавлення волі, призначених йому судом першої інстанції, у касаційній скарзі не наведено, у зв`язку з чим, підстав вважати покарання ОСОБА_5 явно несправедливим через його м`якість, колегія суддів не вбачає.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 3 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3