У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "12" серпня 2019 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора міста Києва, яка полягає у не розгляді скарги на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №4 про визнання речовим доказом об`єкт нерухомого майна,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора міста Києва, яка полягає у не розгляді скарги на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 від 05.12.2018 року про визнання речовим доказом об`єкт нерухомого майна.

У свої скарзі ОСОБА_2 просить визнати протиправною бездіяльність прокурора м. Києва щодо не розгляду скарги на постанову прокурора та зобов`язати розглянути зазначену скаргу.

Дослідивши зміст скарги, слідчий суддя прийшов до наступного:

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно вимог ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.
Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України передбачено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки викладені у ній вимоги не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які відповідно довимог ст. 303 КПК України підлягають оскарженню, тому у відкритті провадження по скарзі слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :

у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора міста Києва, яка полягає у не розгляді скарги на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №4 про визнання речовим доказом об`єкт нерухомого майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: