Єдиний унікальний № 946/7858/19
Провадження № 1-кп/946/534/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001513, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

11.10.2018 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 ,

У судове засідання не з`явилася представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 , про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, заявою просила провести судовий розгляд без її участі. Відповідно ж до ч. 3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.29 червня 2019 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту по вул. Короленка біля ТЦ «Таврія-В» у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс потерпілій ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в область голови останньої, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця на скроневій ділянці голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Частина статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
2.Кримінальний кодекс України

Стаття 125. Умисне легке тілесне ушкодження

1. Умисне легке тілесне ушкодження -

карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
3.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст.22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

4.Так, ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставин злочину, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким ним були завдані тілесні ушкодження потерпілій. Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що потерпіла ОСОБА_6 доводиться йому матір`ю. У нього також є дружина ОСОБА_8 , з якою на теперішній час він не проживає, дружина поїхала закордон працювати. Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей віком 5 і 4 роки. Діти проживають з батьками його дружини. 29.06.2019 р. він дізнався, що діти перебували з його матір`ю ОСОБА_6 , яка на той час з ним не проживала. Він подзвонив матері, домовився про зустріч біля ТЦ «Таврія-В», щоб побачитися з дітьми. Коли він прийшов на зупинку біля вказаного торгового центру біля 12:00 год., то його мати вже була там з дітьми, також перебували і чужі люди. І він наніс матері два удари рукою в область щоки, при цьому діти могли бачити це.

5.Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні злочину також повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином. Він вживає наркотичні засоби та в стані сп`яніння є дуже агресивним, тому вона пішла з дому та проживала в орендованій квартирі. У її сина є також двоє дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з батьками його дружини. Вона ходить до них та допомагає їм у догляді за дітьми. 29.06.2019 р. близько 11:00 год. їй подзвонив син та попросив її, щоб вона привела дітей на побачення. Зазвичай вона визначає за голосом його стан, а в цей день вона не визначила його стан, та привела дітей на зустріч до ТЦ «Таврія-В». Коли він підійшов до них, то відразу без будь-яких пояснень вдарив її один раз, після чого вона почала відбігати, а він вдарив її ще один раз. При цьому діти усе це бачили, вони почали кричати та плакати. На теперішній час вона повернулася проживати додому, та проживає з обвинуваченим в одній квартирі, але вони проживають як квартиранти, не спілкуються між собою. Вона готова пробачити сина, тільки за умови, якщо він пройде лікування.

6.ОСОБА_6 29 червня 2019 року звернулася із заявою до поліції, якою просила вжити заходи відносно її сина ОСОБА_3 , який систематично б`є її та погрожує їй.

7.13 липня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про те, що потерпіла повідомила про те, що 29 червня 2019 року о 12:00 годині ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_6 біля ТЦ «Таврія» по пр. Суворова в м. Ізмаїлі.

8.Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 247 від 02.09.2019 р., у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в правій скроневій ділянці голови, який виник від травматичної дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, та який відповідно до п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

9.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочину, та, діючи згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Мотиви призначення покарання
10.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

11.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості.

12.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
13.Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
14.А відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків (мати, батько) і дитину (дітей).
15.Отже, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин, що полягав у діянні фізичного насильства відносно своєї матері, то вчинений ним злочин, пов`язаний з домашнім насильством.

16.За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

17.Хоча обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, але він не розкаявся в його вчиненні та не сприяв його розкриттю. Тому суд не може врахувати як обставину, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Суд також не враховує, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 повне визнання вини, про що зазначено в обвинувальному акті. Оскільки повне визнання вини не є обставиною, що пом`якшує покарання, а лише обраною позицією сторони захисту, і визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, суперечитиме фундаментальним засадам права на захист та презумпції невинуватості.

18.До обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину у присутності дітей, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував та перебуває у сімейних відносинах, та рецидив злочинів.

19.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів. Орган пробації вважає доцільним покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційними програмами. Метою пробаційної програми «Подолання агресивної поведінки» є досягнення позитивних змін у поведінці суб`єкта пробації шляхом навичок саморегуляції психоемоційних станів, управління гнівом та агресивною поведінкою, розширення інструментів ефективної взаємодії, формування готовності дотримуватися соціально прийнятних норм та ненасильницьких моделей поведінки. Пробаційна програма «Попередження вживання психоактивних речовин» спрямована на досягнення позитивних змін у поведінці суб`єкта пробації шляхом розвитку та підтримки навичок ефективного самоконтролю, усвідомлення необхідності стратегій зменшення шкоди від вживання психоактивних речовин та підвищення вмотивованості до відмови від їх вживання.

20.З урахуванням вказаних обставин, а також того, що ОСОБА_3 призначалося покарання у виді штрафу за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, однак менше ніж через рік після ухвалення вироку, до погашення судимості, він вчинив новий також умисний злочин, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що призначення ОСОБА_3 найменш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт у верхніх межах строку. Разом з цим, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, воно повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

21.Пунктом 5 ч. 1 ст. 911 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
22.Відповідно до ч. 3 ст. 911 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
23.Отже, оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, в силу наведеного п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на обвинуваченого обов`язок пройти пробаційні програми відповідно до досудової доповіді «Подолання агресивної поведінки» та «Попередження вживання психоактивних речовин».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
24.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2019 р. відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 13 грудня 2019 року, строк дії якого на теперішній час сплив. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 від прокурора не надійшло.

25.Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосувалися, витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

2.Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_3 громадських робіт.

3.В силу п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України застосувати до ОСОБА_3 строком на три місяці обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на ОСОБА_3 обов`язок пройти пробаційні програми «Подолання агресивної поведінки» та «Попередження вживання психоактивних речовин».

4.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

6.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1