КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004254 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 6 вересня 2000 року Вугледарським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 45 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 рокита штрафом 340 гривень;

-25 грудня 2000 року Ворошиловським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 141 ст. 43 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-19 жовтня 2005 року Приморським районним судом м. Маріуполь Донецької обл. за ч. 3 ст. 185 ч.3 ст. 186, ч. 1 ст. 162 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 24 серпня 2007 року умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 25 днів;

-3 жовтня 2008 року Волноваським районним судом Донецької обл. за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 3 листопада 2008 року Волноваським районним судом Донецької обл. зач. 2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 20 листопада 2015 року звільнений з Ладижинської ВК Вінницької області № 39 в зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9 захисників - ОСОБА_10
ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 19 квітня 2017 року приблизно о 07.00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в орендованій окремій кімнаті, яка на праві приватної власності належить ПАТ ХК «Київміськбуд», разом з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), визначивши вчинення злочину проти власності, як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, умисно, з корисливих мотивів, вирішили вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчиняла розбій, відносно раніше невідомих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходились в іншій орендованій кімнаті вищевказаного житла.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, особою яка раніше вчиняла розбій, ОСОБА_6 19 квітня 2017 року, приблизно о 07.00 год., продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, разом з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), для досягнення власної злочинної мети, розподілили між собою ролі, відповідно до яких невстановлена слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) взяла в руку предмет, схожий на пістолет, та вдвох вони направились до сусідньої окремої кімнати, де проживали ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , двері якої на той момент не були зачинені на замок. Користуючись даною обставиною, ОСОБА_6 , діючи узгоджено разом з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), який в руці тримав предмет, схожий на пістолет, проникли в приміщення кімнати, де в цей час знаходились ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . При цьому, невстановлена слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи згідно відведеної йому злочинної ролі, направив предмет, схожий на пістолет, на присутніх в кімнаті ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та почав словесно погрожувати фізичною розправою та наказав останнім віддати йому грошові кошти в сумі 10000 гривень, на що ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , розцінюючи дані дії, як реальну небезпеку їх життю та здоров`ю, відповіли, що в них відсутні такі кошти
Після цього невстановлена слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), погрожуючи предметом схожим на пістолет, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 , користуючись тим, що воля до опору ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 подолана, з метою заволодіння чужим майном, наказали останнім віддати належні їм мобільні телефони та золоті прикраси, в результаті чого ОСОБА_14 віддала мобільний телефон марки «LG-E455» вартістю 2500 грн. з флеш картою «мікро сіді» на 16 Гб вартістю 150 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, на рахунку якої було 5 гривень, золотий ланцюжок вагою 5 грам 585 проби вартістю 3750 гривень, золоті сережки з камінням вагою 2 грами 585 проби вартістю 3000 гривень, а всього майна на загальну суму 9405 гривень.
В свою чергу ОСОБА_12 віддала мобільний телефон марки «Нокіа» IMEI НОМЕР_2 , вартістю 100 гривень з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, золотий ланцюжок 585 проби вагою 2 грами вартістю 2000 гривень, золотий хрестик вагою 1 грам 585 проби вартістю 500 гривень, кепку вартістю 250 гривень, жіночу куртку зі шкіряного замінника вартістю 1000 гривень, а всього майна на загальну суму 3 850 гривень.
Також ОСОБА_9 віддала мобільний телефон марки «Iphone» IMEI НОМЕР_4 вартістю 8799 гривень у силіконовому чохлі темно-коричневого кольору (матеріальної цінності не становить) з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, на рахунку якої було 65 гривень, браслет з білого золота 585 проби вагою 1,75 г вартістю 1277,50 гривень, платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк» (яка матеріальної цінності для ОСОБА_9 не становить), а всього майна на загальну суму 10141,50 гривень.
В той же час ОСОБА_13 віддав мобільний телефон марки «SamsungGalaxy J3» IMEI НОМЕР_6 вартістю 3996 гривень в силіконовому чохлі вартістю 116 гривень, із захисним склом на екран телефону вартістю 58,16 гривень, з сім-карткою НОМЕР_7 , на рахунку не було коштів, та сім-карткою НОМЕР_8 , на рахунку коштів не було, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а всього майна на загальну суму 4170,16 гривень. Після цього, ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зібрали вищевказані речі потерпілих та поклали до власної сумки.
При цьому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленим слідством чоловіком, обшукав приміщення кімнати, а також ОСОБА_13 , після чого невстановлений слідством чоловік вивів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 з будинку на вулицю, після чого пішов у невідомому напрямку. У свою чергу, ОСОБА_6 вивів ОСОБА_13 на вулицю та, перебуваючи біля під`їзду будинку по АДРЕСА_4 , направив на останнього предмет, схожий на ніж, з метою його залякати та уникнути переслідування, після чого з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку, а викраденим майном ОСОБА_6 та невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) розпорядились на власний розсуд.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги стаціонарну карту хворого ОСОБА_6 , яка має істотне значення для висновку суду.
Обвинувачений звертає увагу на те, що у лікаря нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, наркотичних речовин не вживає, проте звертає увагу, що 18 квітня 2017 року незнайомою йому особою було додано до філіжанки кави психотропну речовину, без його (обвинуваченого) відома, внаслідок чого він не пам`ятає подій, які відбувалися.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає також про те, що висновки суду, які викладені в судовому рішення, містять суттєві розбіжності. Наявний у справі та досліджений судом протокол пред`явлення особи для впізнання є недопустимим доказом, оскільки впізнання проводилось з порушенням вимог ст. 228 КПК України, так як у впізнанні приймали участь особи, які мали різкі відмінності у зовнішності та одязі.
Також в апеляційній скарзі обвинувачений просить зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року до моменту вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_9 та прокурора, які категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, допитавши за клопотанням сторони захисту потерпілу та експерта, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, які взаємодоповнюються між собою, узгоджуються та підтверджуються у сукупності та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Так під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, не визнав та показав, що 18 квітня 2017 року у вечірній час після сварки з дружиною він вийшов з квартири на вулицю, де зустрів малознайому особу, з якою випив чашку кави, після чого втратив свідомість та які події відбувались далі, він не пам`ятає. Прийшов до свідомості через декілька днів у лікарняному закладі. Скоєння розбійного нападу при обставинах, зазначених у обвинувальному акті, заперечував.

Як свідчать дані журналу та аудіофіксації судового засідання в суді першої інстанції й зміст вироку, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши відповідно до положень ст. 22 КПК України принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, всебічно й повно дослідив усі фактичні обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі; вжив усіх, передбачених процесуальним законом, заходів до їх встановлення; в повному обсязі перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, яким дав належну оцінку в їх сукупності та у взаємозв`язку, на що вказує наведений у вироку розгорнутий та детальний аналіз доказів, які досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції були допитані потерпілі, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та досліджені письмові докази у справі, надані сторонами.

Так, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_13 в суді першої інстанції в ніч з 18 на 19 квітня 2017 року він з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які є його одногрупницями, через оголошення, яке знайшли в мережі Інтернет, орендували на ніч кімнату в квартирі АДРЕСА_5 та вранці 19 квітня 2017 року мали звільнити цю квартиру. Поселившись в квартиру, вони увімкнули телевізор та стали дивитись музичний канал. Через деякий час він та ОСОБА_9 вийшли з квартири на загальний балкон, щоб покурити. На балконі в той час перебував раніше незнайомий їм ОСОБА_6 , який представився ОСОБА_20 та попросив запальничку, щоб запалити цигарку. Після того, як вони покурили, спочатку ОСОБА_6 пішов до своєї кімнати, після чого він (Підхлібний) разом з ОСОБА_9 пішли до своєї кімнати, яка була сусідньою з кімнатою, де проживав ОСОБА_6 . Обидві кімнати зачинялись на ключ та кожна була обладнана кухонною зоною. Приблизно о 01.00 год. 19 квітня 2017 року він пішов в магазин, щоб купити води. Повернувшись приблизно о 02.00 год., побачив, що ОСОБА_9 вже спала, а ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ще дивились телевізор. Він також ліг спати. Близько 03.00 год. він прокинувся, оскільки хтось впродовж 15 хвилин гупав в двері кімнати, в якій вони знаходились. Він хотів відчинити двері кімнати, але ОСОБА_12 та ОСОБА_14 попросили його не відчиняти. Після цього він ліг спати. Прокинувшись зранку, приблизно о 07.00 год. він разом з ОСОБА_9 вийшли на загальний балкон покурити. Коли вони повернулись та зайшли в свою кімнату, за ними одразу забіг чоловік з пістолетом, який став погрожувати їх вбити. Разом з цим чоловіком був також і ОСОБА_6 . Він (Підхлібний) спочатку сприйняв це як жарт, почав посміхатись, однак ОСОБА_6 штовхнув його в потилицю та наказав припинити посміхатись, сказав всім сісти на диван. Після того, як він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 сіли на диван, ОСОБА_6 разом з другим чоловіком стали вимагати у них грошові кошти в сумі 10000 грн., при цьому останній погрожував всім пістолетом. Він (Підхлібний) та дівчата повідомили, що такої суми грошей не мають, після чого він запропонував ОСОБА_6 та другому чоловікові пройти з ним до гуртожитку, де він проживає, щоб у когось позичити ці гроші. Після цього він разом із напарником ОСОБА_6 сіли в ліфт, щоб направитись в гуртожиток. При цьому цей чоловік продовжував погрожувати йому (Підхлібному) пістолетом, який був при ньому. В ліфті він повідомив цього чоловіка про те, що не дає гарантії, що йому вдасться назбирати ці гроші. Після цього чоловік наказав повернутись назад до квартири. Повернувшись до квартири, де в цей час знаходився ОСОБА_6 разом із дівчатами, він (Підхлібний) запропонував продати належний йому мобільний телефон, на що ОСОБА_6 повідомив, що цих грошей буде недостатньо. Після цього напарник ОСОБА_6 забрав у всіх потерпілих належні їм мобільні телефони та повідомив, що їм все одно не буде вистачати грошей у випадку продажу цих телефонів, після чого забрав у дівчат тільки золоті прикраси, які наказав їм познімати, сказавши, що інші речі його не цікавлять. Другий чоловік в цей час наводив на кожного з них по черзі пістолет. Після цього напарник ОСОБА_6 почав заводити кожну дівчину по черзі до ванної кімнати. ОСОБА_6 в цей час залишався в кімнаті разом з ним та продовжував висловлювати погрози позбавити їх всіх життя, у тому числі шляхом викидання з вікна 23 поверху, на якому розташовувалась квартира. Після цього напарник ОСОБА_6 вийшов з ванної кімнати та наказав потерпілій ОСОБА_14 виходити з ним на двір, на що остання повідомила, що сама не піде. Напарник ОСОБА_6 погодився взяти із собою ОСОБА_9 , після чого той чоловік, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 пішли з кімнати, залишивши його (Підхлібного) та потерпілу ОСОБА_12 разом із ОСОБА_6 у квартирі. ОСОБА_6 завів його до сусідньої кімнати, де проживав, зняв зі стіни телевізор, та, погрожуючи йому ножем, який складався із клинка довжиною приблизно 10 см. та ручки сірого кольору, наказав зустрітись з власником квартири та запропонувати орендувати всі дві кімнати в квартирі ще на одну добу. ОСОБА_12 в цей час ОСОБА_6 закрив у кімнаті. Погрожуючи ножем, ОСОБА_6 вивів його на вулицю, де наказав зустрітись з власником квартири, щоб оплатити квартиру, після чого повернутись в квартиру та винести йому з квартири на вулицю телевізор. Для цього ОСОБА_6 залишив йому клаптик паперу з записаним номером мобільного телефону. Після цього ОСОБА_6 зайшов за будинок, а він (Підхлібний) підбіг до консьєржки будинку, де за допомогою її телефону викликав працівників поліції. Він (Підхлібний) усвідомлював погрози обвинуваченого ОСОБА_6 та його напарника як реальні. ОСОБА_6 разом з іншим чоловіком заволоділи належним йому (Підхлібному) мобільним телефоном «Samsung Galaxy J3».

Згідно з показаннями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_12 19 квітня 2017 року після опівночі вона разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 орендували на добу кімнату в квартирі АДРЕСА_5 , оскільки гуртожиток, де вони проживали, був зачинений. 19 квітня 2017 року близько 07.00 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_9 пішли курити на загальний балкон, після чого повернулись, а за ними слідом до кімнати зайшли ОСОБА_6 та ще один чоловік, які проживали в сусідній кімнаті. Напарник ОСОБА_6 дістав пістолет та направив на них, погрожуючи його застосуванням. Обвинувачений ОСОБА_6 при цьому знаходився поряд та теж погрожував ножем. ОСОБА_6 та інший чоловік наказали їм сісти на диван та зняти з себе золоті прикраси. При цьому другий чоловік погрожував застосувати до дівчат сексуальне насильство. Після цього ОСОБА_6 разом із напарником стали вимагати у них грошові кошти в сумі 10000 грн. Після того, як їм повідомили про відсутність грошових коштів у вказаному розмірі, ОСОБА_6 та другий чоловік відібрали у неї та дівчат з ОСОБА_13 речі. У неї вони забрали мобільний телефон «Нокіа», золотий ланцюжок, золотий хрестик, кепку, жіночу куртку. Після цього приблизно о 12.00 год. напарник ОСОБА_6 вивів на вулицю ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , а вона та ОСОБА_13 залишились в кімнаті. ОСОБА_6 в цей час, погрожуючи ножем, наказав ОСОБА_13 зняти телевізор з його кімнати. ОСОБА_6 та ОСОБА_13 вийшли з кімнати, а її зачинили в тій кімнаті, де вона знаходилась. Через певний проміжок часу до кімнати увійшли працівники поліції. Пізніше вона дізналась, що ОСОБА_13 , перебуваючи на першому поверсі будинку, взяв у консьєржки мобільний телефон та викликав працівників поліції. Коли відбувались ці всі події, вона вважала реальною загрозу застосування обвинуваченим ОСОБА_6 та його напарником до неї та інших пістолета та ножа, а також застосування фізичного насильства, однак, їх не били. У неї ОСОБА_6 та другий чоловік забрали телефон, ланцюжок золотий та куртку, але потім телефон повернули.

Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_14 в суді першої інстанції до ранку 19 квітня 2017 року вона ні ОСОБА_6 , ні іншого чоловіка не бачила. Близько 07.00 год. 19 квітня 2017 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 вийшли з кімнати на загальний балкон покурити, після чого повернулись. Спочатку до кімнати зайшла ОСОБА_9 , потім ОСОБА_13 , а за ними одразу зайшли ОСОБА_6 та другий чоловік. Останній одразу дістав пістолет та став висловлювати своє невдоволення їх поведінкою вночі та наказали їм віддати мобільні телефони, ніби, як покарання за погану поведінку вночі. При цьому чоловік, який був з ОСОБА_6 , погрожував їм пістолетом, а ОСОБА_6 , крім того, погрожував постріляти, скотчем замотати, посадити у ванній, щоб розуміли, як себе поводити, викинути їх з вікна кімнати. Після цього другий чоловік кожній з дівчат по черзі наказували зайти до ванної кімнати, де напарник ОСОБА_6 з`ясовував, де вони проживають, чим займаються та з ким проживають, після чого схиляв до надання сексуальних послуг, на що вони відмовились. При цьому їй другий чоловік пропонував роботу, але яку, не вказав. ОСОБА_6 в цей час заходив у ванну кімнату, щось говорив, одночасно спостерігаючи за іншими потерпілими, які в цей час перебували в кімнаті, щоб ті не подзвонили в поліцію або не втекли. При цьому говорив, що викинуть їх з 23 поверху, залякував тим, що розправляться з ними. Другий більше мовчав, говорив в основному ОСОБА_6 . У ОСОБА_6 було багато енергії. Сприймаючи всі загрози, як реальні, вона віддала ОСОБА_6 та його напарнику мобільний телефон «LG» з флеш картою, золотий ланцюжок, золоті сережки з камінням. Речі вони віддали після того, як на них був направлений пістолет. Після цього її та ОСОБА_9 напарник ОСОБА_6 вивів на вулицю, де вони чекали на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , але останні не вийшли. після чого напарник ОСОБА_6 вивів їх до дороги, де вони з ОСОБА_9 сіли на громадський транспорт та поїхали. Пізніше їй стало відомо, що до квартири потім прибули працівники поліції.

Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_9 в суді першої інстанції вона перший раз ОСОБА_6 побачила після того, як з дівчатами та ОСОБА_13 заселилась до орендованої кімнати, під час куріння на загальному коридорі. Пізніше, близько 02.00 год., вона почула стук в двері кімнати, але двері ніхто не відчинив. Ранком близько 07.00 год. вона вийшла із ОСОБА_13 на загальний балкон покурити. Коли вони повернулись, за ними слідом до кімнати увійшли ОСОБА_6 зі своїм напарником, які сказали їм сісти на диван та слухати їх. Ці особи шляхом погроз стали вимагати від неї та інших грошові кошти в сумі 10000 грн. Напарник ОСОБА_6 при цьому погрожував застосувати пістолет, а ОСОБА_6 погрожував застосувати фізичне насильство, говорячи, що бажають їх провчити, бо вони вночі себе голосно поводили, що бажають їх провчити, і їм треба дати гроші, щоб ОСОБА_6 та другий чоловік їх відпустили. Після того, як ОСОБА_6 та іншому чоловікові сказали, що грошові кошти в такій сумі в них відсутні, ОСОБА_6 та другий чоловік викрали належні їй та дівчатам і ОСОБА_13 речі, зокрема, належні особисто їй мобільний телефон «Iphone», браслет з білого золота, платіжну картку «Приватбанк». Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_13 вийшли з кімнати. Через деякий час ОСОБА_13 повернувся з ОСОБА_6 та повідомив, що грошей знайти не надалось можливим. Напарник ОСОБА_6 пішов у ванну кімнату, куди викликав по одній дівчині, де пропонував надати йому сексуальні послуги, але вони відмовились. ОСОБА_6 в цей час перебував у кімнаті, погрожуючи викинути їх з 23 поверху. Після цього її та ОСОБА_14 напарник ОСОБА_6 вивів на вулицю, бажаючи спочатку відвезти в невідоме місце, потім відпустив їх. Речі вони віддали ОСОБА_6 та його напарнику після того, коли на них був направлений пістолет. Дії ОСОБА_6 і другого чоловіка були узгоджені, а метою було пограбувати їх з дівчатами та ОСОБА_13 .

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 підтвердила показання, надані в суді першої інстанції, та додатково показала, що ОСОБА_6 був у адекватному стані. В суді першої інстанції вона зазначала, що ОСОБА_6 був у неадекватному стані, маючи на увазі, що нестандартність ситуації, саме ОСОБА_6 погрожував їм тим, що викине з 23 поверху, вимагав гроші, ходив з ОСОБА_13 , погрожував, але не чіпав її та дівчат. Ніяких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння вона у нього не помічала.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_21 в суді першої інстанції, 18 квітня 2017 року у вечірній час вона зустріла раніше знайомого ОСОБА_6 , який повідомив їй, що орендував зі своїм знайомим квартиру та запросив її до квартири попити чаю. Зайшовши до кімнати квартири, вона побачила там друга ОСОБА_6 . Вони разом сиділи, спілкувались, пили чай, при цьому ОСОБА_6 з другом вживали якісь напої, можливо алкогольні. Квартира складалась з двох ізольованих кімнат, які були обладнані окремою кухонною зоною. Приблизно через годину вона почула, як до сусідньої кімнати заселились молоді люди, які заважали їм тим, що голосно слухали музику, кричали. Напарник ОСОБА_6 запропонував зайти до сусідньої кімнати та попросити цих людей тихіше себе поводити, проте ОСОБА_6 проти цього заперечував. Через деякий час вона підійшла до ОСОБА_6 та попросила викликати їй таксі, однак, ОСОБА_6 почав щось говорити незрозуміло, поведінка його змінилась та він став неадекватний. Вона вирішила підійти до нього пізніше, після чого присіла на ліжко та заснула. Наступного дня зранку вона прокинулась та пішла додому, де в своїй сумці виявила чужий мобільний телефон «Iphone», який вона віддала своєму знайомому ОСОБА_16 на його прохання. Приблизно через тиждень до неї до дому прийшли працівники поліції та супроводили до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, де вона дала показання з приводу мобільного телефону та обставин зустрічі з ОСОБА_6 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_18 - ОСОБА_6 є її чоловіком. 18 квітня 2017 року вона посварилась з ОСОБА_6 , після чого останній близько 16.30 год. пішов з дому та повернувся додому 19 квітня 2017 р. о 04.30 год. у неадекватному стані та казав, що взагалі не пам`ятає подій, які відбулись з вечора 18 квітня 2017 року. При цьому у ОСОБА_6 чужих речей при собі не було. В подальшому її син ОСОБА_22 дізнався про те, що у його подруги ОСОБА_21 знаходиться викрадений мобільний телефон «Айфон», який належить потерпілим від злочину, за вчинення якого був затриманий ОСОБА_6 . Син забрав цей телефон у ОСОБА_21 та передав їй, а вона, у свою чергу, повернула цей телефон працівникам поліції.

Протоколом огляду місця події від 5 червня 2017 року підтверджується факт вилучення у ОСОБА_18 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , мобільного телефону «Iphone», який належить потерпілій ОСОБА_9 (ас. 216-220 т.1).

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_22 в суді першої інстанції, ОСОБА_6 - його вітчимом. Йому стало відомо, що ОСОБА_6 був затриманий з приводу скоєння злочину, внаслідок якого були викрадені належні потерпілим речі. В подальшому від друзів він дізнався, що у його (Галузинського) знайомої з`явився мобільний телефон «Iphonе». Після цього він попросив у ОСОБА_21 цей мобільний телефон та з`ясував, що даний мобільний телефон був викрадений та належить потерпілим від злочину, за вчинення якого був затриманий його вітчим ОСОБА_6 . Цей телефон він віддав своїй матері ОСОБА_18 , яка в свою чергу повернула цей телефон працівникам поліції.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_19 , який допитаний за клопотанням сторони захисту, 18 квітня 2017 року приблизно о 19.00 год. по вул. Попудренка в м. Києві біля ТЦ «Даринок» він зустрів свого знайомого ОСОБА_6 разом з іншим невідомим йому чоловіком. Він окликнув ОСОБА_6 , щоб з ним поспілкуватись, але останній його не впізнав та поводив себе неадекватно, щось нерозбірливо говорив.

Зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 квітня 2017 року встановлено, що 19 квітня 2017 року об 11.50 год. ОСОБА_13 звернувся із заявою про те, що 19 квітня 2017 р. приблизно о 07.30 год. невстановлені дві особи шляхом погрози предметом, схожим на ніж, та предметом, схожим на пістолет, заволоділи належним йому майном за адресою АДРЕСА_3 (ас.144 т.1).

Показаннями свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні підтверджується факт того, що в квітні 2017 р., будучи представником забудовника ПАТ «ХК «Київміськбуд», яка є власником квартири АДРЕСА_5 , на вимогу працівників поліції він надав доступ до цієї квартири для проведення у ній слідчих дій. Зазначена квартира була реалізована за попереднім договором купівлі-продажу невідомому покупцю, та до моменту оформлення права власності на цього покупця право власності на цю квартиру належало забудовнику.
Вказані обставини також підтверджуються наявною у матеріалах кримінального провадження заявою ОСОБА_17 (ас. 152 т.1) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого квартира АДРЕСА_5 на праві власності належить ПАТ «ХК «Київміськбуд» (ас.154-155 т.1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 19 квітня 2017 року під час огляду квартири АДРЕСА_5 , були виявлені та вилучені сліди папілярних узорів та недопалки сигарет, клаптик з паперу, на якому записаний номер мобільного телефону « НОМЕР_9 » (ас. 145-151 т.1).

Рапортом о/у ВКП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та протоколом затримання підтверджується факт затримання 20 квітня 2017 року о 17 год. за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 103, ОСОБА_6 в ході супроводження кримінального провадження № 0004254 від 19 квітня 2017 року (ас. 163-164 т.1).

В матеріалах провадження наявний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 з ТМО «Психіатрія» у м. Києві, відповідно до якого 19 квітня 2017 року ОСОБА_6 був госпіталізований швидкою допомогою за рапортом поліції у зв`язку із неадекватною поведінкою, пов`язаною з прийомом психоактивних речовин до ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та вживання інших психоактивних речовин. Психопатоподібний синдром. Виписаний 20 квітня 2017 року, орієнтований всебічно, продуктивної психопатологічної симптоматики не виявляє. Соматичний стан задовільний (ас. 221 т.1).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 20 квітня 2017 року за участю кожного із потерпілих (окремо), в присутності понятих та за участю захисника ОСОБА_23 підтверджується факт впізнання кожним із потерпілих серед чотирьох пред`явлених їм осіб ОСОБА_6 як особи, яка 19 квітня 2017 року приблизно о 7 год. вчинила щодо них злочин, із зазначенням кожним потерпілим, за якими ознаками ними впізнаний ОСОБА_6 (ас. 167-171, 172-176, 177 -181, 182-187 т.1).

Відповідно до висновку судової трасологічної експертизи № 8-1/2133 від 16 травня 2017 року серед вилучених в ході огляду місця події слідів пальців рук з розмірами по осях 22х14 мм, 22х13 мм, 26х17 мм, 22х16 мм залишені безіменним пальцем лівої руки, з розмірами по осях 23х14 мм залишені середнім пальцем лівої руки ОСОБА_6 (ас. 190-200 т.1).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 302 від 11 травня 2017 року ОСОБА_6 в період часу, який передував періоду, та сам період, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого він на даний час підозрюється, на будь-який психічний розлад не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час будь-яким психічним розладом не страждає. Може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, може предстати перед судом та слідством. ОСОБА_6 не потребує застосування до нього протиалкогольного чи наркоманічного лікування (ас.. 209-211 т.1).

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності безпосередньо досліджені докази щодо обставин вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_6 , дійшов висновку, що вказані докази узгоджуються між собою та вказують на існування об`єктивних даних, які беззаперечно свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину при обставинах, встановлених судом, та доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому, колегія суддів як вбачається з матеріалів кримінального провадження і знайшло своє відображення у вироку, суд першої інстанції перевіряв доводи обвинуваченого щодо його невинуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та дійшов висновку, що показання обвинуваченого в частині заперечення своєї вини спростовуються сукупністю вищенаведених та досліджених судом доказів, зокрема висновком судово-психіатричного експерта № 302, з якого вбачається, що ОСОБА_6 під час перебігу обставин, які досліджуються судом, а саме 18-19 квітня 2017 року на будь-який психічний розлад не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також обвинувачений не страждав у вказаний час на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин не страждав та не потребує застосування до нього протиалкогольного чи наркоманічного лікування, що такі показання обвинуваченого направлені зменшення ступеня своє вини та міри відповідальності, уникнення покарання за умисний злочин, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів, які узгоджуються між собою та переконливо свідчать про вчинення ОСОБА_6 вказаного злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з посиланням на показання свідків про те, що 18 квітня 2017 року незнайомою йому особою було додано до філіжанки кави психотропну речовину, без його відома, внаслідок чого він не пам`ятає подій, які відбувалися, колегія суддів вважає надуманими.
Так у кримінальному провадженні беззаперечно встановлено, що 19 квітня 2017 року о 7 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинили розбійний напад відносно потерпілих.
При цьому з показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що 18 квітня 2017 року ввечері вона зустріла ОСОБА_6 , який повідомив їй, що орендував зі своїм знайомим квартиру та запросив її до квартири попити чаю. Зайшовши до кімнати квартири, вона побачила там друга ОСОБА_6 . Вони разом сиділи, спілкувались, пили чай, при цьому ОСОБА_6 з другом вживали якісь напої, можливо алкогольні. Приблизно через годину вона почула, як до сусідньої кімнати заселились молоді люди, які заважали їм тим, що голосно слухали музику, кричали. Напарник ОСОБА_6 запропонував зайти до сусідньої кімнати та попросити цих людей тихіше себе поводити, проте ОСОБА_6 проти цього заперечував. Через деякий час вона підійшла до ОСОБА_6 та попросила викликати їй таксі, однак, ОСОБА_6 почав щось говорити незрозуміло, поведінка його змінилась та він став неадекватний.
Встановленими судом обставинами вчинення злочину з боку ОСОБА_6 та показаннями свідка ОСОБА_21 спростовуються як показання свідка ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_6 повернувся додому 19 квітня 2017 р. о 04.30 год. у неадекватному стані, так і свідка ОСОБА_19 , про те, що він 18 квітня 2017 року приблизно о 19.00 год. зустрів ОСОБА_6 , який поводив себе неадекватно.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 був затриманий 20 квітня 2017 року о 17 год. (ас. 163 т.1), тобто, більше ніж через 5 годин після вчинення злочину, після чого він був госпіталізований швидкою допомогою за рапортом поліції у зв`язку із неадекватною поведінкою, пов`язаною з прийомом психоактивних речовин до ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та вживання інших психоактивних речовин. Психопатоподібний синдром.
Допитаний в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_24 вказав про те, що на час проведення експертизи будь-яких психічних порушень у ОСОБА_6 виявлено не було, скарг він не надавав. Будь-яка медична документація відіграє роль для експертного висновку, але, зважаючи на час, коли був вчинений злочин, та час, коли ОСОБА_6 був затриманий, говорити про те, що ОСОБА_6 на час вчинення злочину був у неадекватному стані беззаперечно неможливо, оскільки останній мав достатньо часу для вжиття будь-яких речовин після вчинення злочину.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, враховуючи чітку послідовність дій ОСОБА_6 , його поведінку під час вчинення злочину, його подальші дії як по розпорядженню викраденим майном, так і по вимаганню від ОСОБА_13 домовленості із власником житла про зняття кімнати ще на час, протягом якого ОСОБА_13 повинен був викрасти для ОСОБА_6 телевізор, колегія суддів доходить висновку, що вказані обставини спростовують доводи сторони захисту щодо перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у будь-якому неадекватному стані.

Окрім того, судом першої інстанції перевірялись і доводи сторони захисту щодо відсутності доказів проникнення обвинуваченого до житла та у зв`язку з цим необхідності виключення зі змісту обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки, як «проникнення у житло». На переконання колегія суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані доводи є безпідставними з наведенням відповідного обґрунтування.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 569/1111/16-к, проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішення питання про застосування кваліфікуючої ознаки «Проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 187 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.
Судом першої інстанції об`єктивно встановлено, що місцем скоєння злочину була квартира АДРЕСА_5 , яка складалась з двох ізольованих кімнат, призначених для проживання людей, двері яких були обладнані різними замками та зачинялись на ключ, що унеможливлювало доступ до цих кімнат сторонніми особами, які не були наділені правом користування цією кімнатою.
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений потрапив до незачиненої кімнати, де знаходились потерпілі, всупереч волі останніх, при цьому, співучасник нападу одразу почав погрожувати потерпілим предметом, схожим на пістолет, а ОСОБА_6 в свою чергу почав погрожувати потерпілим застосуванням до них насильства, що свідчить про те, що умисел обвинуваченого на заволодіння майном потерпілих виник до проникнення у зазначене житло.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупністю доказів у справі спростовуються доводи сторони захисту про відсутність попередньої змови ОСОБА_6 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на вчинення розбійного нападу на потерпілих

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що наявний у справі та досліджений судом протокол пред`явлення особи для впізнання є недопустимим доказом, оскільки впізнання проводилось з порушенням вимог ст. 228 КПК України, так як у впізнанні приймали участь особи, які мали різкі відмінності у зовнішності та одязі, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Так, положеннями ст. 228 КПК України передбачений порядок та процедура проведення пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.
Згідно з даними, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання з долученими до них фотокартками, на яких зафіксовані особи, які пред`являються для впізнання потерпілим, серед яких присутній ОСОБА_6 , візуально за зовнішніми рисами, одягом, віком є схожими між собою. Більш того, пред`явлення осіб для впізнання відбувалось в присутності понятих та захисника, у яких жодних застережень чи зауважень по проведеній процедурі не надходило, і протоколи пред`явлення особи для впізнання таких відомостей не містять.

З огляду на встановлені під час розгляду справи в суді обставини, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, розмір матеріальної шкоди, заподіяної потерпілим, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, позицію потерпілих, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості та дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та постановив законний та обґрунтований вирок, а тому підстав для скасування вироку в частині фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, кваліфікації його дій та призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Разом з тим колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого в частині неправильного застосування ч. 5 ст. 72 КК України, є слушними.

Так, вироком суду запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк покарання обвинуваченому обраховується з моменту затримання: з 20 квітня 2017 року
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого положень ст. ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року апеляційний суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч. ч. 1, 4 ст. 5 КК України, колегія суддів застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зараховує в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 попереднє ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі за період з 20 квітня 2017 року до 15 жовтня 2019 року включно.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення частково, а вирок суду зміні в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України змінити в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України:
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону України № 838-VШ від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період перебування в установі попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року до 15 жовтня 2019 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В решті вирок залишено без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

___________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3