ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1710/19 Справа № 196/127/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000002 від 02 січня 2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, громадянина України, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області 06.12.2017 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області 06.12.2017р. остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Цим вироком умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та поєднаного з проникненням у інше приміщення.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 в ніч з 28.12.2018р. на 29.12.2018р., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_8 . Зайшовши через хвіртку на територію вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та ці дії є таємними, проник через вхідні двері до господарського приміщення, звідки викрав дві качки породи "Блакитний фаворит" та "Королівська" та залишив територію вказаного домоволодіння, в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 255 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи висновків суду щодо встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації дій, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок суворості та просить вирок суду першої інстанції змінити в частини призначеного покарання та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, оскільки не врахував всіх обставин, які впливають на призначене покарання, зокрема не взяв до уваги обставин, які свідчили про можливість його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.
Також обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що він щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, а також, що відповідно до досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі чи обмеження волі.
З урахуванням наведених пом`якшуючих покарання обставин, а також заяви потерпілої ОСОБА_8 про відсутність жодних претензій як майнового, так і морального характеру, завдання крадіжкою невеликої матеріальної шкоди, повернення викраденого і прохання не призначати реального покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_7 вважає за можливе повторно застосувати до нього ст. 75 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав вимог апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, правильність його кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України при обставинах, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних у справі доказах, проти яких не заперечував і сам обвинувачений, оскільки вважав можливим слухати кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оскільки доведеність винуватості обвинуваченого і кваліфікація його дій в апеляційному порядку ніким не спростовується, апеляційний суд не вдається до оцінки доведеності і обґрунтованості вироку.
Усупереч тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 у скарзі призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів провадження, при виборі обвинуваченому заходу примусу суд врахував усі обставини, які за законом мають правове значення.
Зокрема, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжкого злочину, а також те, що завдана шкода обвинуваченим ОСОБА_7 не відшкодована. Крім того, суд взяв до уваги щире каяття обвинуваченого і визнав це обставиною, що пом`якшує покарання. Обставин протилежного змісту суд не встановив.
Суд також зважив на дані про особу ОСОБА_7 , який не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області компрометуючих даних відносно ОСОБА_7 у селищної ради немає. Відповідно до досудової доповіді, складеної старшим інспектором Царичанського районного сектора філії ДУ Центр пробації ОСОБА_9 , у ОСОБА_7 середні ризики вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, його виправлення можливе без позбавлення волі чи обмеження волі.
Судом також було враховано, що ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку, призначеного за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017 року, яким його було визнано винним за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Повною мірою врахувавши всі вказані обставини та особу винного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 без застосування положень ст. 69 КК України покарання, наближене до мінімальних меж, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що відповідно до досудової доповіді його виправлення можливе без позбавлення волі чи обмеження волі, мають місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.
Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що потерпіла ОСОБА_8 не має до нього жодних претензій як майнового, так і морального характеру, завдання крадіжкою невеликої шкоди не є достатньою підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.
З огляду на матеріали кримінального провадження ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин. Так, вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, за яке він засуджений, вчинив під час іспитового строку, у зв`язку з тим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами ст. 71 КК України.
З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення більш м`якого покарання чи з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4