Справа №289/2114/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді…... ОСОБА_1 ,

суддів………………….. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря........................ ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів….. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого………. ОСОБА_9 ,

захисника........................ ОСОБА_10 ,

розглянув у закритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження №0000499 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.156, ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.153 КК України,-

встановив:

Восени 2014 року, у невстановлений день та час, ОСОБА_9 знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та малолітньою дочкою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Усвідомлюючи, що одночасно з ним в кімнаті на сусідньому ліжку перебуває малолітня дитина, маючи на меті розбестити доньку та бажаючи ознайомити її з діями сексуального характеру ОСОБА_9 , вступив у статеві зносини з ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_12 природнім способом в присутності малолітньої.

Крім того, в процесі вчинення вказаних дій, направлених на порушення нормального психічного розвитку малолітньої доньки, яка внаслідок свого малолітства не інформована щодо сутності відносин між статями та не усвідомлювала характеру та змісту вчинюваних відносно неї дій, ОСОБА_9 цинічно розмовляв з нею на сексуальні теми, та таким чином цілеспрямовано інтелектуально розбещував дитину.

Восени 2014 року, у невстановлений день та час ОСОБА_9 , знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , разом із малолітньою дочкою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_9 раптово виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 є малолітньою, користуючись тим, що вона не може чинити йому опір через її безпорадний стан унаслідок малолітства та його фізичної переваги, з метою задоволення своєї статевої пристрасті посадив роздягнену малолітню дочку ОСОБА_12 біля себе, коли сам при цьому роздягнений лежав на ліжку та задовольнив свою статеву пристрасть з донькою неприродним способом, а саме - орогенітальним шляхом.

Крім того, 16.09.2018, у вечірній час, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та малолітньою дочкою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись у вказаному місці у ОСОБА_9 повторно виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_12

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 є малолітньою, користуючись тим, що вона не може чинити йому опір через її безпорадний стан унаслідок малолітства та його фізичної переваги, вчинив незакінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, що виразилося у тому, що він застосовуючи фізичну силу, схопив малолітню ОСОБА_12 за волосся та, таким чином, утримуючи її біля себе, посадив поруч та намагався задовільнити із нею свою статеву пристрасть неприродним способом, а саме орогенітально, однак з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки їх вчиненню перешкодила його дружина ОСОБА_11 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України визнав повністю та показав, що дійсно в присутності дочки вступав з своєю дружиною ОСОБА_11 в статеві зносини як геніальним так і орогенітальним шляхом. Додатково пояснив, що восени 2014 року, точного дня та часу не пам`ятає, за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , бажаючи ознайомити свою малолітню дочку ОСОБА_12 з діями сексуального характеру, вступив у статеві зносини природнім способом з своєю дружиною ОСОБА_11 , в присутності дочки. Під час таких дій розмовляв з дитиною на сексуальні теми, розповідав їй, що відбувається, зробив так, щоб дитина побачила та знала, що це таке. Крім цього разом з матір`ю показував дитині і сексуальні дії неприродним способом.

Винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 156, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України ОСОБА_9 не визнав та показав, що восени 2014 та 16.09.2018 таких дій не вчиняв, що відбувалося вдома 16.09.2018, не пам`ятає, оскільки був п`яний. Додатково показав, що 16.09.2018 копав картоплю у Забарчука в м. Радомишль, де вжив алкогольні напої. Подзвонив дружині, яка була в стані сп`яніння, сказав що скоро буде вдома. Коли приїхав додому ввечері, привіз їжу та горілку, яку також пив ще вдома, що відбувалося у подальшому не пам`ятає, прийшов до тями вже у поліції. Однак таких дій, які зазначено у обвинуваченні, не було, бо він такого вчинити не міг.

Крім часткового визнання вини, винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена повністю і підтверджуються дослідженими судом доказами.

Показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_12 під час її допиту в порядку ст. 225 КПК України підтверджується те, що її батько ОСОБА_9 вчинив щодо неї насильство сексуального характеру, вперше, коли їй було чотири роки, а у подальшому незадовго до її допиту. Про події, які мали місце вперше, вона розповідала ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Більш детально про обставини пояснила під час слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_11 показала, що з 2014 року вона проживає у АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_9 та їх спільною дочкою ОСОБА_12 . До неї він застосовував фізичне насильство, а дочку не бив. Восени 2014 вона та чоловік вступали у статеві зносини у присутності дочки як природнім так і орогенітальним способом. Восени 2014 року точного дня та часу не пам`ятає, був випадок, коли зі слів дочки ОСОБА_9 хотів задовольнити з дитиною статеву пристрасть орогенітальним шляхом, однак дитина ОСОБА_15 розповідала їй, що батько, коли був у стані сп`яніння, заставляв брати його статевий орган в рот, а вона втекла від нього з дому до неї на поле, де вона пасла корів. Просила втікати з будинку. На її запитання ОСОБА_9 казав, що нехай краще він її навчить такого, ніж хтось інший, говорив, щоб вона навчила дочку брати його статевий орган до рота. Були випадки, коли він ходив по будинку повністю оголений у присутності дочки. Про такі випадки вона розповідала своєму брату і його дружині ОСОБА_16 .

16.09.2018 вона з дочкою приїхали додому, куди також приїхав у денний час ОСОБА_9 , який почав чіплятися до них та заставляти її вчити дитину брати його статевого органа до рота, однак вона з дочкою втекли та вона викликала поліцію. Під час цих подій він вдарив її стільцем, штовхнув на крісло. Дочка при цих подіях не роздягалася та ніхто її не роздягав, не пам`ятає, чи брав ОСОБА_9 дитину за волосся. Після таких дій вона 16.09.2018 одразу по телефону звернулася до поліції з приводу дій її чоловіка ОСОБА_9 , а саме насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з їх спільною дочкою ОСОБА_12 . Раніше, до цього дня до поліції з цього приводу не зверталася, бо боялася, що заберуть дитину.

Свідок ОСОБА_17 показав, що на початку 2016 року, коли він почав виконувати обов`язки голови Верлоцького старостинського округу, до нього звернулася ОСОБА_11 , її брат ОСОБА_18 з дружиною з приводу того, що ОСОБА_9 б`є дружину ОСОБА_19 та не пускає до будинку у с. Бистріївка, пред`являє претензії, що її не було вдома тривалий час. На той час ОСОБА_19 тривалий час не проживала вдома, а мешкала у іншому селі, бо доглядала брата. Він викликав ОСОБА_20 , який сварився з дружиною між собою з цього приводу. Під час сварки ОСОБА_19 сказала, як ОСОБА_9 може виховувати дитину, якщо показує останній статеві органи. Він не придав значення таким словам, оскільки на той час ОСОБА_19 недостатньо приділяла уваги дитині як матір, проводила час з особами, які зловживали алкогольними напоями. ОСОБА_9 на таке звинувачення нічого не сказав. Будинок у с. Бистріївці належав ОСОБА_9 . На пропозицію брата ОСОБА_19 з дитиною поїхала до брата та жила в нього, а через місяць вони повернулися до будинку у с. Бистріївка та проживали там утрьох. ОСОБА_19 пішла працювати на ферму, а ОСОБА_21 працював на металобазі. Коли дитина мала йти до школи, у зв`язку з вадами здоров`я її направили в санаторну школу-інтернат в м. Радомишль, де вона навчалася з 2016 року. В цей період батьки забирали дитину додому, хоча вона могла залишатися ночувати в школі. Скарг на батьків з боку керівництва школи ніколи не було. Через два роки ситуація в сім`ї погіршилася, ОСОБА_19 почала знову зловживати алкогольними напоями, ОСОБА_9 також іноді перебував в стані сп`яніння, був випадок, коли вона лежала в стані сп`яніння на зупинці, а дитина її чекала. Такий же випадок був і у червні 2018, коли вона в такому стані лежала на дорозі в селі. У зв`язку з цим він звернувся до служби у справах дітей та почали готувати документи щодо дитини, в цей час спостерігали за батьками. Приблизно з 15.08.2018, коли дитина мала йти до сільської школи, ОСОБА_19 почала активно займатися дочкою, не була помічена в стані сп`яніння. Після початку відвідування школи, матір заводила та забирала її зі школи. У вересні 2018 йому зателефонували з поліції, сказали, що ОСОБА_19 звернулася до поліції з приводу розбещення дитини. Щодо подій 2014 року у сім`ї ОСОБА_22 йому нічого невідомо. Дитина з приводу незаконних дій сексуального характеру батька нічого не розповідала.

Свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_9 є чоловіком його сестри ОСОБА_11 , які у період часу 2014-2018 років разом з своєю дочкою ОСОБА_12 проживали у будинку ОСОБА_20 у с. Бистріївка. У 2016 році, коли ОСОБА_23 було 6 років, і вона була у нього вдома у с. Вишевичи Радомишльського району, то розповіла, що батько заставляв її брати його статевий орган до рота. Тоді ж він звернувся до голови Верлоцького старостинського округу Кобилинського і під час розмови в сільраді ОСОБА_22 сказав, що такого не було, а ОСОБА_19 казала, що таке відбувалося. Після розмови в приміщенні сільської ради, коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_9 на його запитання сказав, що нехай краще дитина від батька такого навчиться, ніж десь на вулиці. Більше про такі випадки дитина не розповідала і не скаржилась. ОСОБА_9 часто бував у стані сп`яніння. Коли були події, про які розповіла ОСОБА_24 , йому невідомо, він звернувся до голови округу через тиждень після розповіді ОСОБА_25 про такі дії батька.

Свідок ОСОБА_14 показала, що коли дочці ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ОСОБА_26 було 6 років, рік не пам`ятає, і вона ще не ходила до школи, ОСОБА_24 розповіла їй та чоловікові, що ОСОБА_9 заставляє її брати статевий орган до рота, що вона і зробила. У зв`язку з цим вони звернулися до сільради. Про обставини розмови в сільраді, де були присутні голова Верлоцького старостинського округу Кобилинський, вона, її чоловік, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та ОСОБА_24 , не пам`ятає. Вже після розмови в сільраді, коли вони були на вулиці, у відсутність ОСОБА_27 , ОСОБА_9 сказав, що краще матері та батька дитину ОСОБА_28 відносинам ніхто не навчить. Під час допиту свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив, що говорив, що разом з дружиною навчав такого дитину.

Свідок ОСОБА_29 показала, що на протязі останніх 6 років проживає у с.Бистріївка по сусідству з будинком ОСОБА_9 , у якому проживають ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_19 та їх дочка ОСОБА_24 . Коли ОСОБА_23 було до п`яти років, приблизно у 2014-2015 роках, вона один раз розповіла їй про те, що батько заставляє її брати статевий орган до рота. Про такі події до правоохоронних органів вона не зверталася, говорила своєму чоловікові, який знаходиться за кордоном та свекрусі, які також нікуди з цього приводу не зверталися. За час проживання траплялися випадки, що коли батьків не було вдома, ОСОБА_24 залишалася вдома сама і приходила до неї. Яна також розповіла, що батьки при ній вступали у статеві зносини, жестами показала, що вони робили.

Свідок ОСОБА_30 показав, що 16.09.2018, з 09 до 15 години, за його проханням ОСОБА_9 разом з іншими людьми допомагав у м. Радомишль збирати картоплю. Після цього він з ОСОБА_22 завезли причепом картоплю, він розвіз інших людей по домам, а коли повернувся з 15 години 30 хвилин по 16 годину, ОСОБА_22 не було, зі слів своєї дружини взнав, що той поїхав додому, а за допомогу вона дала йому 250 грн. ОСОБА_21 був в стані алкогольного сп`яніння, бо цього дня мав з собою горілку, змішану з молоком, яку періодично на протязі дня вживав.

Свідок ОСОБА_31 показав, що як священик освячував дім Чубенка у с. Бистріївці 19.01.2018. Цього дня ОСОБА_9 був в стані сп`яніння, ходив голий по будинку, при цьому були присутні його дружина та дочка.

Під час проведення слідчого експерименту 17.09.2018 потерпіла ОСОБА_12 добровільно розповіла про те, що коли їй не виповнилося шести років, її батько ОСОБА_9 заставляв брати його статевий орган до рота, що вона і зробила. 16.09.2018 ОСОБА_9 прийшов додому п`яний та знову почав примушувати її брати статевий орган в рот, однак вона втекла та розповіла про це матері. Між матір`ю та батьком виникла бійка, під час якої ОСОБА_9 вдарив матір стільцем та розбив їй носа. Матір викликала поліцію. По приїзду до будинку на місці показала обставини, при яких батько вчинив розпусні на насильницькі дії.

Даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.10.2018 підтверджується те, що свідок ОСОБА_11 показала, що вона на ліжку в спальні будинку, де вони проживають, вступала з ОСОБА_9 у статеві зносини в присутності малолітньої та на місці показала де саме вчиняли такі дії.

Даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 підтверджується те, що підозрюваний ОСОБА_9 підтвердив, що восени 2014 року вчиняв розпусні дії за обставин, зазначених у обвинуваченні та на місці показав спальню у своєму будинку, де вчиняв такі дії. Крім цього показав, що після того, як вони з дружиною вступили у статеві зносини дочка на його пропозицію декілька разів брала статевий орган до рота. Вважає таки дії нормальними. У судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердив, що дані ним під час цієї слідчої дії показання відповідають дійсності.

Даними у протоколі огляду місця події від 17.09.2018 підтверджується те, що під час огляду двохкімнатного будинку АДРЕСА_1 по місцю проживання ОСОБА_9 в спальні стоять ліжко, диван, крісло, трюмо та тумбочка, на підлозі розкидані речі. На ліжку виявлено простирадло білого кольору, яке вилучено з місця події.

Як вбачається з рапорту про внесення відомостей до ЄРДР уповноваженого працівника Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, 16.09.2018, о 19 годині 17 хвилин, до відділу поліції на телефон служби «102» звернулася ОСОБА_11 з заявою про те, що за місцем проживання у АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_9 примушує дитину - ОСОБА_12 брати до рота статевий орган.

Даними у протоколі огляду місця події від 17.09.2018 підтверджується те, що під час огляду у ОСОБА_9 вилучено труси.

Згідно висновків експерта у судових медичних експертизах №№ 932, 933 кров ОСОБА_9 та ОСОБА_12 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Даними у висновках у судових медичних експертизах № 245/ц, 246/ц, на трусах ОСОБА_9 та у накладеннях з статевого органу ОСОБА_9 у одному об`єкті знайдено мікросліди слини, групову та статеву належність якої не встановлено.

Як вбачається з висновку експерта у судовій медичній експертизі № 934, у вирізках з простирадла сперматозоїдів та слідів крові не виявлено.

Відповідно до висновку експерта у судовій медичній експертизі № 2774 судово-медичних даних про здійснення 16.09.2018 ОСОБА_9 статевих зносин немає.

Відповідно до висновків експерта у судових медичних експертизах №№ 2783, 2904 у зв`язку з відсутністю судово-медичних та медичних даних надати відповідь на питання наявності у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень в різних ділянках тіла не представилось можливим. Оскільки на час проведення експертизи ОСОБА_12 виповнилося повних 8 років, вона є такою, що статевої зрілості не досягла.

Як вбачається з висновку експерта у судово-психіатричній експертизі № 307-2018 малолітня ОСОБА_12 в силу свого віку неспроможна розуміти протиправну поведінку дорослого по відношенню до неї, індивідуально-психологічні властивості знаходяться в межах психологічної нормативності та вікового періоду, не виявляє психологічних наслідків вчинених щодо неї розпусних дій, які б відобразилися на її розвитку та психологічному стані, не могла усвідомлювати змісту вчинених щодо неї таких дій та не могла чинити опору під час їх вчинення. В той же час ознак вираженого фантазування не виявляє.

Даними у висновку експерта у судово-психіатричній експертизі № 316-2018 від 16.10.2018 ОСОБА_9 на час проведення експертизи виявляє ознаки змішаного розладу особистості змішаного органічного ґенезу (інтоксикаційного, судинного), ускладненого зловживанням алкогольними напоями, однак такі зміни зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання, знаходяться в межах патології особистості та не позбавляють здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, може усвідомлювати значення своїй дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з виписки із медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_9 станом на 20 годину 55 хвилин 16.09.2018 перебуває в стані алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Як вбачається з висновку спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування № Д-218 від 16.10.2018, ОСОБА_9 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, потребує лікування від зловживання спиртним.

Суд відкидає як доказ обвинувачення протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 17.09.2018 як такий, що є незаконним та недопустимим, оскільки отриманий з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, оскільки в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 66, ст. 104 КПК України отримання показань під час цієї процесуальної дії проводилося без роз`яснення свідку його права відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що стали підставою для підозри та обвинувачення близького родича, а саме чоловіка ОСОБА_9 , на першій сторінці в графі захисник та в кінці протоколу виконано підпис невідомої особи стержнем синього кольору, відомостей про яку в протоколі не зазначено, крім цього, протокол не підписаний слідчим.

Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_9 по епізоду, який мав місце 16.09.2018 ту обставину, що малолітня ОСОБА_12 під час подій була роздягнена, оскільки вона не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Суд відкидає показання свідка ОСОБА_11 , дані нею під час судового розгляду в частині того, що ОСОБА_9 не намагався цього дня задовольнити з дитиною статеву пристрасть неприродним способом та наодинці з дитиною не залишався, розцінює їх як намагання применшити роль чоловіка у вчиненні злочину, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема показаннями малолітньої потерпілої під час її допиту та слідчого експерименту про обставини вчинення замаху на задоволення статевої пристрасті неприродним способом 16.09.2018, які є послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, в тому числі і даними щодо часу та причин звернення 16.09.2018 матері потерпілої - ОСОБА_11 до поліції з приводу таких дій обвинуваченого, висновками експертиз про наявність слини у накладеннях з статевого органу та на трусах ОСОБА_9 .

Суд вважає неправдивими та з цих підстав відкидає показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не вчиняв задоволення статевої пристрасті неприродним способом восени 2014 та незакінченого замаху на такі дії 16.09.2018, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, повністю спростовані дослідженими судом доказами, а тому не можуть бути покладені в основу виправдання обвинуваченого. Зокрема, спростовуються як показаннями малолітньої потерпілої, яка при спілкуванні з різними свідками ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 , в тому числі і матері ОСОБА_11 ) однаково розповідала про обставини подій, що відбувалися восени 2014 року, відповідно до висновку експертів у судово-психіатричній експертизі не виявляє ознак вираженого фантазування, такі її показання є послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме як показаннями зазначених свідків, так і висновками експертів, показаннями самого обвинуваченого під час слідчого експерименту, іншими доказами.

Оцінивши зазначені докази у їх сукупності, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, з обов`язковим дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає винність ОСОБА_9 у вчиненні злочинів доведеною та кваліфікує його дії за кримінальним законом в редакції станом на день вчинення злочинів:

- ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції закону № 600-VI від 25.09.2008), як вчинення розпусних дій батьком щодо малолітньої особи;

- ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції закону № 2295-VI від 01.06.2010), як задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинене щодо малолітньої, з використанням безпорадного стану потерпілої;

- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції закону № 2295-VI від 01.06.2010), як незакінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинений щодо малолітньої, повторно, із застосуванням фізичного насильства.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує також і те, що ОСОБА_9 не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив умисні злочини, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, а два до особливо тяжких, за місцем проживання характеризується посередньо. За таких обставин, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому основне покарання у виді позбавлення волі. При цьому, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України.

Враховуючи, що вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, не було пов`язане з будь-якою посадою або із заняттям ОСОБА_9 певною діяльністю, відповідно до ст. 55 КК України суд не застосовує до нього додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Майно обвинуваченого, яке є речовими доказами та на яке під час досудового розслідування ухвалами Корольовського районного суду м. Житомира від 01.10.2018 накладено арешт, а саме:

- труси та простирадло, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області, підлягають знищенню, у зв`язку з чим арешт на це майно підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371 - 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції від 25.09.2008), ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції від 01.06.2010), ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції від 01.06.2010) КК України і призначити покарання за:

- ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- ч. 3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 1 (один) місяць;

- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженому визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 1 (один) місяць, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати засудженому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.09.2018 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Майно засудженого, яке є речовими доказами та на яке накладено арешт:

- труси та простирадло, - знищити, арешт на це майно скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3