ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/921/19 Справа № 182/3734/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002519 за апеляційними скаргами прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працюючого електромонтером в ПАТ НЗФ, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки.
На підставі п. 2) ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди: 11 654 грн. грн. 32 коп. витрати на лікування, 8 640 грн. 00 коп. вартість пошкодженого майна, 5 000 грн. - моральної шкоди, а всього 25 294 грн. 32 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він 17.06.2014 року приблизно о 19-30 год. керував технічно справним автомобілем марки «КІА CERATO» з тимчасовим реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по вул. Електрометалургів зі сторони «НЗФ» у бік вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської обл., де, під`їжджаючи до перехрестя з автодорогою «Т0432 Щорськ - Малософіївка - Нікополь», не вжив заходів належної уваги та обережності, не прийняв заходів до своєчасного зниження швидкості й вчинив наїзд на автомобіль марки «М 2140» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_9 , виконував поворот ліворуч та знаходився на смузі зустрічного руху. В наслідок ДТП водій автомобіля марки «М 2140» ОСОБА_9 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 23.02.2015, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої седаліщної кістки, травматичного закритого розриву лонного з`єднання без наявності загрозливих явищ для життя, травматичного шоку 1 ступеня, саден лівої верхньої кінцівки - які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.
Керуючи автомобілем марки «КІА CERATO» з тимчасовим реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 , грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме:
-п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги діючих Правил, а так само бути взаємно ввічливими;
-п. 10.1., згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Вказані порушення п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , і стали причинним зв`язком у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Яких не будь перешкод для водія ОСОБА_7 технічного характеру не було.
Згідно з висновками авто технічно-трасологічної експертизи № 3935/3936-14 від 25.03.2015 та автотехнічної експертизи № 70/29/27-288/289 від 25.05.2015 при виконанні п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також не визнання вини обвинуваченим, те, що потерпілий від умисних дій обвинуваченого на тривалий час втратив працездатність та можливість утримувати сім`ю, а також не достатньо враховано суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я честь та гідність недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

-захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить обвинувальний вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з пред`явленим обвинуваченням та вироком суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, не згоден. Вважає, що судом було неповно з`ясовано та встановлено обставини скоєння ДТП, внаслідок чого дії учасників дорожньо-транспортної пригоди були невірно кваліфіковані відповідно до Правил дорожнього руху України, судом були відхилені клопотання сторони захисту щодо допиту експерта та слідчого, а також відхилено клопотання про проведення автотехнічної експертизи за встановленими під час судового розгляду фактичними даними скоєння ДТП, а тому обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 вважає безпідставним, необгрунтованим та незаконним.
Суд першої інстанції не врахував, що згідно постанови слідчого СВ Нікопольського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_11 про призначення експертизи від 13.10.2014 року для вирішення вказаних питань експертам було надано право на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи і направлено на дослідження: матеріали кримінального провадження з відеозаписом з реєстратора, який був встановлений на одному з ТЗ, копія постанови про призначення автотехнічної експертизи (а.к.п. 132-133).
Проте, судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_12 відеозапис з відеореестратора не досліджувався. Експертом були досліджені лише фотознімки, які вже були долучені до матеріалів кримінального провадження. Про те, що експерт не досліджував відеозапис, останній також підтвердив під час його допиту у суді 11.09.2017 року. Крім цього, з метою з`ясування чи міг перегляд та дослідження відеозапису змінити його висновки щодо обставин скоєння ДТП, експерт категорично відмовився переглядати даний відеозапис, пояснивши, що він виконав експертизу на підставі вихідних даних зазначених слідчим у постанові про призначення автотехнічної експертизи.
Суд відмовивши у клопотанні сторони захисту про виклик для допиту слідчого ОСОБА_11 залишив нез`ясованою ту обставину, коли та в який спосіб слідчим було отримано даний відеозапис, хто і як визначав, які кадри з відеозапису необхідно роздруковувати, а які непотрібно. Адже даний відеозапис було надано ОСОБА_9 тільки 29.04.2015 року (а.к.п. 231), оглянутий слідчим запис був 13.05.2015 року (а..к.п. 232-234) і тільки 19.05.2015 року був визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 235-236). Тобто на час проведення досліджень та складання висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно- трасологічної експертизи № 3935/3936-14 від 25.03.2015 року у експерта навіть не могло бути відеозапису, який би був отриманий слідчим у передбачений КПК України спосіб, а отже сам висновок не міг братися судом до уваги як належний та допустимий доказ у розумінні ст. 86 КПК України.
Відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику слідчого ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_13 , суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки залишились недослідженими та не з`ясованими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Попри того, що судом був досліджений запис з відеореєстратора, який, на думку апелянта, повністю спростовував обставини скоєння ДТП, зазначені в обвинувальному акті, та вказує на вину ОСОБА_9 у скоєнні ДТП, ухвалив судове рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що порушення водієм автомобіля «М-2140» ОСОБА_9 п. 16.11 Правил дорожнього руху України і стали тим причинним зв`язком скоєння дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, саме водій ОСОБА_9 мав реальну можливість уникнути ДТП, проте своїми умисними діями, які супроводжувалися порушенням Правил дорожнього руху, не тільки наразив себе на небезпеку але й позбавив можливості запобігти зіткненню водія ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляції захисника.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпілий вважав вирок суду законним та обгрунтованим та просив його залишити без змін.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за який він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , експерта ОСОБА_12 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної події вiд 17.06.2014 року, фототаблиці з відеореєстратора «стоп-кадр» від 17.06.2018 року за період часу з 19:28:32 до 19:28:43, протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю начальника сектору авто-технічної експертизи НДЕКЦ спеціаліста ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_19 , протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю начальника сектору авто-технічної експертизи НДЕКЦ спеціаліста ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , висновком комплексної судової авто-технічної та трасологічної експертизи № 3935/3936-14 від 25.03.2015 року, висновком судово-медичної експертизи № 71 від 23.02.2015 року про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 194 від 29.04.2015 року, відповідно до якого сума матеріального збитку завданого власникові автомобіля М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_2 на 29.04.2015 року складає: 8 240,00 грн., протоколом огляду від 13.05.2015 року відеореєстратора з автомобіля марки М2140 н/з НОМЕР_2 , який надав для огляду потерпілий ОСОБА_9 , протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2015 року за участю свідка ОСОБА_19 , протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , висновок судової автототехнічної експертизи № 70/29/27-288/289 від 25.05.2015 року, акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги м. Нікополь перехрестя вул.. Електрометалургів та а/д ТО432, висновок комісійної судової авто-технічної експертизи № 886-16 від 11.11.2016 року, призначеної на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого йому злочину, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину, оскільки обвинувачений(сторона захисту) взагалі не оцінює свої дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні надав свідчення, які повною мірою підтверджують дані, викладені у протоколі слідчого експерименту від 13.05.2015 року за його участю, а саме про те, що 17.06.2014 року приблизно о 19.00 год. він повертався з дружиною в с. Південне. Керував автомобілем, який належить його батькові. Їхав зі сторони с. Менжинське в сторону вул. Електрометалургів. Виїхав на вул. Електрометалургів, бачив у попутному напрямку автомобіль, який був приблизно на відстані 100 м., за цим автомобілем був ще один автомобіль, мабуть під керуванням ОСОБА_7 , але вони були далеко. На зустрічній полосі нікого не було. Оцінивши ситуацію, він почав повертати праворуч. При цьому він почав повертати, коли знаходився у центрі своєї полоси руху. Почав маневр, був уже на зустрічній полосі, вже майже закінчив поворот, як сталося зіткнення з автомобілем «КІА CERATO». Удар був у водійські двері та у задньо-пасажирські. Після зіткнення його викинуло на обочину зустрічної полоси. Перший автомобіль ВАЗ 21099, який також рухався у попутному напрямку, проїхав, мабуть тоді, коли він почав здійснювати поворот праворуч, бо, коли він почав маневр, цей автомобіль почав перестроюватися на випередження з правої сторони. Після зіткнення він вийшов з автомобіля. Почав шукати дружину, знайшов її позаду на пасажирському сидінні, вона була на підлозі. Допоміг їй вийти, відчув потім погіршення стану свого здоров`я. В лікарні він знаходився півтора місяці. За цей період переніс тяжку операцію. Змушений був брати гроші в борг. Йому потрібно зробити ще одну операцію, на яку треба близько 7 000 грн. Із-за того, що немає грошей він не може нормально ходити, працювати по господарству. Він відчував біль, переніс стрес, було порушено його установлений спосіб життя, він не міг спілкуватися зі своїм сином. Дружина сиділа з ним у лікарні, взяла відпустку за власний рахунок. Він змушений був використовувати милиці, потім ходив з допомогою тростини. Просить відшкодувати спричинену йому матеріальну шкоду, а саме кошти на лікування та вартість ремонту автомобіля та спричинену йому моральну шкоду, яку оцінює у 172 800 грн. Йому ніхто нічого не відшкодовував взагалі. До страхової подавав ввесь пакет документів. В автомобілі був відеореєстратор. Після зіткнення він зняв його і реєстратор був з ним у лікарні. Він потім його передав слідчому, коли саме він вже не пам`ятає.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 17.06.2014 року вона приїхала до чоловіка на вул.. Можайського, вони там робили ремонт, а приблизно о 19.10 19.15 вони поїхали в с. Південне. Їхали зі сторони с. Менжинське, під`їжджаючи до перехрестя по вул.. Електрометалургів, чоловік, який був за кермом, знизив швидкість. Вона повернула голову у ліво і побачила 2 автомашини темного кольору на відстані приблизно 250-300 м. від них, які не заважали руху. Вони почали поворот, але не встигли повернути, бо сталося зіткнення. Вона внаслідок ДТП не постраждала, хоча її і перекинуло з переднього сидіння назад. Чоловік потім її витягував. Після зіткнення їх викинуло на обочину.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що приблизно восени 2014 року він їхав з роботи. Його висадили на розвилці. Він чекав на автобус. Зі сторони с. Менжинське виїхав автомобіль «Москвич», включив поворот, щоб повертати наліво в сторону с. Південне, в цей час автомобіль «КІА» вдарився у дверці зі сторони водія. Зіткнення було на зустрічній полосі для автомобіля «КІА». «Москвич» вже виїхав зі включеним поворотом. Тоді йшов дощ, він стояв з товаришем під деревом. Автомобіль «КІА» залишився на дорозі, а «Москвич» прижало до обочини. Вони підійшли, спочатку жінка вийшла, потім водій через задні двері. З «КІА» теж всі вийшли. Під`їхав автобус і він поїхав додому. З ним був ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . Інших автомобілів він не бачив, бо не звертав уваги. Слідчий експеримент з ним проводився, він там розповідав як бачив.
Всі вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_21 , який показав, що був за кермом автомобіля ВАЗ-2109, їхали з роботи після 19-30 год. Попереду їхав ОСОБА_7 на автомобілі «КІА», на відстані приблизно 100 м. Він бачив, що був ще автомобіль, який пішов у праву сторону, думає, що виконував маневр обгону з правої сторони. Потім побачив зіткнення, яке було посередині правого ряду дороги, на своїй полосі руху. Він під`їхав, зупинився, почали пасажирів витягувати. Викликали швидку. Автомобіль, який рухався попереду ОСОБА_7 та пішов у праву сторону, після ДТП поїхав далі. Пошкодження у автомобіля «Москвич» було на середній стойці зі сторони водія. Зіткнення відбулося на середині правої полоси, після удару автомобілі занесло.
Не суперечать викладеному раніше і покази свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що з ОСОБА_21 вони їхали з роботи на автомобілі ВАЗ. Перед ними їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , вони також поверталися з роботи. Перед його автомобілем теж був автомобіль темного кольору. В районі перехрестя вони побачили аварію. Як відбулося зіткнення він особисто не бачив. Побачив, що машини стояли за перехрестям в лівій стороні. У «Москвича» пошкодження були у зі сторони водія. Автомашина, яка була попереду ОСОБА_7 проїхала і поїхала дальше. Після зіткнення на ґрунтовому покритті було видно сліди протектора автомобіля, який вимушений був піти на обочину, який саме автомобіль, не знає. Вони рухалися по своїй полосі.
Також в судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_12 , який пояснив, що при проведенні першої експертизи відеозапис з реєстратора був відсутнім, була лише розкадровка. Розкадрове фіксування відеозапису було достатньо для проведення експертизи та надання висновку, який він підтвердив у судовому засіданні.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події вiд 17.06.2014 року, відповідно до якого місцем ДТП є населений пункт м. Нікополь, ділянка автодороги перехрестя вул.. Електрометалургів та автодороги ТО432 зі схемою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фото-таблиця (а.п. 8-25);
- полісом № АС/6662596 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). ТДВ СТДВ «Глобус» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем «КІА CERATO» н/з НОМЕР_3 . Термін дії з 18.03.2014 до 17.03.2015 включно. (а.п. 30);
- полісом № АЕ/1050908 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). ПАТ «Страхова група «ТАС» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем М-2140 н/з НОМЕР_2 . Термін дії з 20.07.2013 до 19.07.2014 включно. (а.п. 31);
- фототаблицями з відеореєстратора «стоп-кадр» від 17.06.2018 року за період часу з 19:28:32 до 19:28:43. (а.п.51-64);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю начальника сектору авто-технічної експертизи НДЕКЦ спеціаліста ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2014, зі схемою та фото-таблицями до нього. (а.п. 105-112);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю начальника сектору авто-технічної експертизи НДЕКЦ спеціаліста ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_19 , в ході якого свідок ОСОБА_19 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2014, зі схемою та фото-таблицями до нього. (а.п. 113-120);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю начальника сектору авто-технічної експертизи НДЕКЦ спеціаліста ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_9 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2014, зі схемою та фото-таблицями до нього. (а.п. 121-129);
- висновком комплексної судової авто-технічної та трасологічної експертизи № 3935/3936-14 від 25.03.2015 року, відповідно до якого в своїй сукупності зафіксована слідова інформація не дозволяє експертним шляхом встановити розташування місця зіткнення автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140», як геометричну точку, відносно меж проїзної частини.
На підставі зафіксованих зображень в цілому слід дійти до висновку, що до моменту зміни об`єктів відображення в об`єктиві реєстратора (зображення № НОМЕР_4 та № 13) транспортний засіб здійснював маневрування ліворуч. З урахуванням зображення № 12 слід зазначити, що на вказаний момент транспортний засіб (а саме місце розташування відео реєстратора) знаходилось за серединою проїзної частини, тобто на смузі зустрічного руху.
Даний висновок побічно підтверджується зафіксованими на схемі (див. зображення № 1) розташуванням об`єктів фрагменту пластику зовнішньої частини автомобіля «АЗЛК», а також кінцевим розташуванням транспортних засобів.
У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 повинен був згідно вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.
У заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти технічному характеру дорожньо-транспортної пригоди - зіткненню автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140».
У заданій дорожній обстановці, при умові виконання в діях водія автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 вбачається невідповідність до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140».
У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «М2140» ОСОБА_9 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.
У заданій дорожній обстановці технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів однобічними діями водія автомобіля «М2140» ОСОБА_9 не визначається, а визначається однобічними діями водія автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 .
У заданій дорожній обстановці, з урахуванням проведеного дослідження по питанню № 6, в діях водія «М2140» ОСОБА_9 невідповідностей вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається.
У заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «М2140» ОСОБА_9 невідповідностей технічним вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникненням технічного характеру дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140», не вбачається. (а.п. 136-145);
- висновком судово-медичної експертизи № 71 від 23.02.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому лівої седалищної кістки, травматичного закритого розриву лонного з`єднання без наявності загрозливих явищ для життя, травматичного шоку 1 ступеня, саден лівої верхньої кінцівки. Дані тілесні ушкодження носять ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого (а.п. 147-148);
- висновком судово-медичної експертизи № 205 від 25.04.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черпно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, саден правого передпліччя. Дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 150-151);
- висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 194 від 29.04.2015 року, відповідно до якого сума матеріального збитку завданого власникові автомобіля М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_2 на 29.04.2015 складає: 8 240,00 грн. (а.п. 217-227);
- протоколом огляду від 13.05.2015 року відеореєстратора з автомобіля марки М2140 н/з НОМЕР_2 , який надав для огляду потерпілий ОСОБА_9 . Відеореєстратор марки Wint 2.8 TFT LCD Screen 1080Р HD у відеореєстраторі є флеш-карта носій з написом micro 2G. На самому відеозапису з реєстратора відеозапис 17.06.2014 з 19:28:18 с., згідно якого видно, що напрямок руху автомобіля відбувається зі сторони с. Менжинське у напрямку вул.. Електрометалургів в м. Нікополі, після чого водій автомобіля виконав маневр повороту на право та рухався прямо при цьому візуально видно, що автомобіль марки М2140 не рухається на правому узбіччі, а рухається по своїй полосі ближче до центру проїзної частини. Після чого згідно відеозапису видно, що автомобіль розпочинає маневр лівого повороту у напрямку с. Південне, та вже знаходився за серединою проїзної частини, тобто на смузі зустрічного руху. Закінчується відеозапис на 19:29:18 с. Оригінал флеш-карти 2G вилучено та запаковано до конверту паперового. (а.п. 232-234);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2015 року за участю свідка ОСОБА_19 , в ході якого свідок ОСОБА_19 показав де він знаходився в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2014 у м. Нікополі, з фото-таблицями до нього. (а.п. 241-250).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2014, з фото-таблицями до нього. (а.п. 9-16);
- висновком судової автототехнічної експертизи № 70/29/27-288/289 від 25.05.2015 року, відповідно до якого:
1.В даній дорожній обстановці водій автомобіля «КІА СЕRАТО» д/з НОМЕР_5 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
2.Водій ОСОБА_7 , якби своєчасно виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, то мав би технічну можливість уникнути зіткнення, і в нього не було якихось перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому їх виконати.
3.При заданому механізмові пригоди, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
4.В даній дорожній обстановці водій автомобіля М-2140 д/з НОМЕР_2 ОСОБА_9 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.
5.Технічна можливість уникнути зіткнення в заданій дорожній обстановці не визначалась діями водія автомобіля М-2140 ОСОБА_9 .
6.При заданому механізмові пригоди, в діях водія ОСОБА_9 невідповідностей п. 10.1 Правил дорожнього руху не вбачається.
7.Водій ОСОБА_7 і за наявності автомобіля ВАЗ-21099 також повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР України. (а.п.21-22);
- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги м. Нікополь перехрестя вул.. Електрометалургів та а/д ТО432, де 17.06.2014 о 19.30 год. мало місце зіткнення автомобіля М2140 н/з НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_9 з автомобілем «КІА CERATO» під керуванням ОСОБА_7 . В наслідок ДТП травмовано водіїв: ОСОБА_7 . ОСОБА_9 та пасажирів автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , згідно якого зазначена ділянка є вулицею магістрального значення; погодні умови хмарно; температура повітря +25ОС; коефіцієнт зчеплення 0,45; ширина проїзної частини 11,50 м; стан проїзної частини мокрий; ширина смуги руху праворуч 5,75 м, ліворуч 5,75 м; кількість смуг руху 2; ширина узбіч праворуч 2 м, ліворуч 4 м; відстань від краю проїзної частини до дерев ліворуч 5 м, праворуч 10 м; дані про забезпечення нормативних трикутників видимості (на перехрестях, пішохідних переходах) та видимості на кривих: 250х250; розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху, дорожньої розмітки, зупинки громадського транспорту, пішохідно-швидкісних смуг: 2.1; 1.16.2; 1.20; штучне освітлення не працює; обмеження руху на даній ділянці 60 км/год; інтенсивність руху 4,300 авт/добу; протяжність обстеженої ділянки 200 м (а.п. 24).
- висновком комісійної судової авто-технічної експертизи № 886-16 від 11 листопада 2016 року, призначеної на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року, проведеної за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за № 0002519 у 2-х томах, згідно якого:
Варіант № 1. За вихідними даними постанови - т. 2 а.п. 17-18
По питанню № 1. У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.
По питанню № 2. У заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП зіткненню автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140».
По питанню № 3. У заданій дорожній обстановці, при умові виконання в діях водія автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 вбачається невідповідність до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером ДТП - зіткненням автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140».
По питанню № 4. У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «М2140» ОСОБА_9 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.
По питанню № 5. У заданій дорожній обстановці технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів однобічними діями водія автомобіля «М2140» ОСОБА_9 не визначається, а визначається однобічними діями водія автомобіля «КІА CERATO» ОСОБА_7 .
По питанню № 6. У заданій дорожній обстановці, з урахуванням проведеного дослідження по питанню № 6, в діях водія «М2140» ОСОБА_9 невідповідностей вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається. У заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «М2140» ОСОБА_9 невідповідностей технічним вимогам Правил дорожнього руху України, які б могли, з технічної точки зору, знаходитись в причинному зв`язку з виникненням технічного характеру ДТП - зіткненням автомобіля «КІА CERATO» з автомобілем «М2140», не вбачається.
Варіант № 2. За вихідними даними, що вказав захисник - т. 1 а.п. 105-112. По питанням № 1-6. По причинам наведеним в дослідницькій частині заданого ухвалою суду варіанту вихідних даних захисника дослідження не проводилось, оскільки може привести до хибних висновків. (а.п. 86-94).
Також судом в судовому засіданні було переглянуто відеозапис з відеореєстратора.
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу не підтверджені доводи апелянта про неналежність проведених у кримінальному провадженні експертних досліджень, а саме висновком комплексної судової авто-технічної та трасологічної експертизи № 3935/3936-14 від 25.03.2015 року та висновком судової автототехнічної експертизи № 70/29/27-288/289 від 25.05.2015 року, оскільки суд першої інстанції цілком вірно зазначив, що вихідні дані, які були зафіксовані під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_19 не мають суттєвих розбіжностей, вказані вихідні дані підтверджуються й іншими доказами, а при проведенні експертизи за клопотанням сторони захисту, експерт зробив висновок, що вихідні дані, вказані стороною захисту містять технічно неспроможні вихідні дані щодо розташування місця зіткнення, а отже й інші параметри, тому дослідження за цими вихідними даними не проводилося, оскільки може привести до хибних висновків.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення правил дорожнього руху потерпілим, що й призвело, на його думку до скоєння ДТП, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, оскільки цей факт не знайшов свого підтвердження як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, а натомість спростовуються висновками комісійних судових авто-технічних експертиз, одна з яких була призначена судом саме за клопотанням сторони захисту, оскільки згідно усіх експертних висновків потерпілим порушення Правил дорожнього руху України, які мали б наслідком вчинення дорожньо-транспортної пригоди, допущені не були.
З приводу того, що захисник в своїй апеляції зазначає про те, що судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_12 відеозапис з відеореестратора не досліджувався, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час судового засідання даний експерт був допитаний судом першої інстанції та надав пояснення про те, що при проведенні першої експертизи відеозапис з реєстратора дійсно був відсутнім, але було наявне розкадрове фіксування відеозапису, чого було цілком достатньо для проведення експертизи та надання висновку, який він повністю підтвердив у судовому засіданні.
Крім того, відповідно за ч. 1 ст. 65 та ч. 1 ст. 67 КПК України, на переконання колегії суддів, вказані висновки експертиз не мали наперед встановленої сили, а оцінювалися судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, тому посилання на них як на беззаперечне підтвердження вини ОСОБА_7 у вироку є допустимим та не суперечить вимогам кримінально-процесуального закону.
Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі захисника доводів про те, що судом не були взяті до уваги показання обвинуваченого в частині його непричетності до інкримінованого злочину, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_25 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
З урахуванням наведеного, виходячи з того, що доводи захисника обвинуваченого не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги останнього про необхідність скасування вироку як винесеного з суттєвими порушеннями процесуальних норм та закриття кримінального провадження за відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, задоволенню не підлягають.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи захисника обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину. Так як вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку в частині засудження ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України з подальшим закриттям провадження по справі, на чому наполягає в своїй апеляції захисник ОСОБА_8 .
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на матеріали кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимим не був, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, має сім`ю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Крім того, в даному випадку суд першої інстанції, керуючись вимогами статті 49 КК України, згідно якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, вчиненого 17 червня 2014 року, з часу вчинення якого минуло понад чотири роки, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, цілком обгрунтовано дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі п. 2) ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Отже, у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад, тому доводи прокурора з приводу наявності підстав для скасування вироку суду з ухваленням нового вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення й призначення обвинуваченому більш суворого покарання є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Також судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 128 КПК України було частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 , а саме стягнуто з ТДВ СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди: 11 654 грн. грн. 32 коп. витрати на лікування, 8 640 грн. 00 коп. вартість пошкодженого майна, 5 000 грн. - моральної шкоди, а всього 25 294 грн. 32 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З даним висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши всі вимоги цивільного позивача, обґрунтовано дійшов до висновку про їх задоволення в тій частині, де вони є законними та підтвердженими належними доказами.
Так, що стосується цивільного позову в частині відшкодування витрат на лікування, то суд визнав доведеними їх відповідними квитанціями, товарними чеками, рахунком-фактурою, згідно яких сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню становить 11 654 грн. 32 коп. (11 384 грн. 32 коп. медичні препарати + 270 грн. 00 коп. вартість милиць та тростини, милиці були приписані потерпілому лікарем). Зазначену суму суд обгрунтовано вирішив стягнути з ТДВ СТДВ «Глобус», оскільки, як встановлено у судовому засіданні, транспортний засіб «КІА CERATO», державний номерний знак НОМЕР_3 , застраховано у ТДВ СТДВ «Глобус» (поліс № АС/6662596).
Що стосується вимог про відшкодування вартості пошкодженого майна автомобіля «М-2140» в сумі 8 240 грн. та витрат на залучення спеціаліста 400 грн., суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до висновку № 194 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 29 квітня 2015 року, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «М2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 29.04.2015 року складає 8 240 грн. 00 коп. Також потерпілим сплачено за складання висновку автотоварознавчого дослідження кошти в розмірі 400 грн. (на підтвердження вказаних витрат надано квитанцію), а тому вони є доведеними, і оскільки встановлено, що цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу марки КІА CERATO, державний номерний знак НОМЕР_3 , застраховано у ТДВ СТДВ «Глобус» (поліс № АС/6662596), тому у цій частині позов підлягає задоволенню зі стягненням вказаної суми, а саме 8 640 грн. з ТДВ СТДВ «Глобус», з передачею пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків ТДВ СТДВ «Глобус».
Також суд першої інстанції визнав доведеним, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_9 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він відчував як фізичні так і душевні страждання, внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, він тривалий час лікувався, відчував сильний фізичний біль, втратою нормального способу життя, незручностями, пов`язаними з травмуванням, а тому, враховуючи на підставі ст. 23 ЦК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступень вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілого, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка підлягає стягненню з ТДВ СТДВ «Глобус» в розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, від суми 100 000 грн., тобто 5 000 грн., та з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого - 45 000 грн.
Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4