Справа № 461/4178/19
Провадження № 1-кс/461/5015/19
УХВАЛА
Іменем України

07.06.2019 року cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно

в с т а н о в и в:

Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: приміщення (технічне) цокольного поверху загальною площею 314,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , розмір частки 96/100 та ОСОБА_6 , розмір частки 4/100.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що питання про участь членів ОСББ «Вітерець» у фінансуванні будівництва будинку №137 А вирішувалось на загальних зборах ОСББ «Вітерець» і згідно Протоколу №4 загальних зборів від 23.11.2010 року (той самий день, коли нібито було укладено інвестиційний договір №27) питання участі ОСОБА_7 у фінансуванні цокольного поверху (на той час по проекту - технічного) не вирішувалось, що свідчить про неправомірні дії ОСОБА_7 , які стали підставою для отримання можливості визнання за нею права власності. Приміщення (технічне) цокольного поверху, загальною площею 314,3 кв.м, що у будинку АДРЕСА_1 , є доказом та предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. 05.06.2019 року слідчим винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом. Просить клопотання задоволити.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив таке задоволити.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Частиною третьою ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003662 від 19.12.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 та ч.3 ст.190 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження стало звернення народного депутата України ОСОБА_8 від 01.12.2015 №124/2/155, яке надійшло на адресу органу досудового розслідування з Міністерства внутрішніх справ та з Національної поліції.

У вказаному зверненні народний депутат ОСОБА_8 зазначає про те, що до нього, як до народного депутата України надходять численні звернення співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо незаконного заволодіння за попередньою змовою групою осіб належного співвласникам цього багатоквартирного будинку майна.

Так, у цих зверненнях зазначається, що групою осіб, які перебувають у родинних стосунках, в тому числі, посадових осіб ОСББ «Мальовниче 1» (голова ОСОБА_6 ) (приміщень) у будинку по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_6 , котрий і є головою ОСББ «Мальовниче 1», а також матір`ю голови ОСББ ОСОБА_6 ОСОБА_9 , за сприяння її чоловіка та батька ОСОБА_6 ОСОБА_10 , використовуючи його зв`язки як колишнього начальника ГУ МВС України у Львівській області у правоохоронних органах та шляхом зловживання посадовими особами ОсББ ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , службовим становищем (ст.ст.191, 364-1 КК України), сфальсифіковано спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та використано підроблені документи (ст.366 КК України) з метою заволодіння у шахрайський спосіб майном неналежним співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, приміщенням сміттєзбірника (загальною площею 32,6 кв.м.) та цокольним поверхом (загальною площею 314,3 кв.м).

Також, заявники у своїх зверненнях стверджують, що всі ці незаконні дії вчинялись головою ОСББ «Мальовниче 1» ОСОБА_6 спільно з його дружиною ОСОБА_7 , яка окрім отримання у власність приміщення сміттєзбірника, заволоділа також приміщенням цокольного поверху, загальною площею 314,3 кв.м, яке в подальшому подарувала своєму чоловіку ОСОБА_6 (договір дарування від 02.11.2015, посвідчений тим же приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстраційним номером 3053).

Як стверджують заявники, ОСОБА_7 спільно з керівником ОСББ «Вітерець» (яке забезпечувало будівництво будинку по АДРЕСА_1 ) ОСОБА_11 задніми числами було підроблено інвестиційний договір, укладений начебто ще у 2010 році про участь начебто ОСОБА_7 у будівництві цокольного поверху, а також відповідні розписки про отримання коштів на будівництво, підписані ОСОБА_11 як головою ОСББ «Вітерець», датовані 2011 та 2012 роками (за твердженнями заявників, у бухгалтерії ОСББ «Вітерець» відсутні будь-які відомості про надходження вказаних коштів).

На підставі вказаного інвестиційного договору ОСОБА_7 лише у липні 2015 року (тоді як усі інвестори зареєстрували право власності ще у 2013 році) звернулась до суду з позовом про скасування реєстрації на це приміщення за ОСББ «Вітерець» та визнання права власності на це приміщення цокольного поверху саме на підставі зазначеного вище інвестиційного договору, укладеного начебто у 2010 році.

Згідно тверджень заявників, ОСББ «Вітерець» зареєструвало за собою право власності ще у 2014 році, а ОСОБА_7 звернулася до суду про визнання права власності на нібито належне їй майно аж через два роки після реєстрації права власності за ОСББ «Вітерець».

Заявники зазначають, що всього укладено 26 інвестиційних договорів. Договір ОСОБА_7 укладено за №27 23.11.2010 року, що свідчить про те, що такий договір укладено останнім та ймовірно, безпосередньо, перед зверненням до суду у 2015 році, про що додатково також свідчить і той факт, що ОСОБА_7 не зверталась за реєстрацією свого права ні у 2013 році, коли реєстрували своє право власності усі інвестори, в тому числі і ОСОБА_7 на одну із квартир, ні у 2014 році коли право власності на нібито належний їй цокольний поверх зареєструвало за собою ОСЬББ «Вітерець».

На думку заявників, ОСОБА_7 на підставі підробленого договору визнано за собою право власності на вказане приміщення через рішення суду, в той час, коли на вказані приміщення було накладено арешт у виконавчій службі за заявою ОСОБА_14 на підставі виконавчого листа №464/10554/13-ц про стягнення коштів з ОСББ «Вітерець». В період оскарження рішення Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/5500/15-ц до Апеляційного суду Львівської області 02.11.2015 ОСОБА_7 подарувала це приміщення своєму чоловіку, голові ОСББ «Вітерець» ОСОБА_6 .

За твердженням заявників, вищезазначені дії щодо визнання права власності за ОСОБА_7 , а потім за ОСОБА_6 вчинені з метою виведення цього майна з арешту та уникнення ОСББ «Вітерець» сплати боргу у справі в межах згаданого вище виконавчого провадження та інших проваджень.

Крім того, до матеріалів вказаного кримінального провадження долучено звернення народного депутата України В. Яніцького №353/160 від 24.05.2016 року в інтересах голови Громадської організації «Всеукраїнська Координаційна Рада Майдану», а також мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 щодо притягнення до відповідальності осіб, причетних до розкрадання державного та комунального майна, що належить власникам ОСББ, в якому зазначено про наступні обставини.
Як вказано у зверненнях, фінансування будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСББ «Вітерець» здійснювалося у відповідності до норм Закону України «Про інвестиційну діяльність» з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних осіб шляхом залучення коштів інвесторів шляхом укладення інвестиційних договорів про участь члена ОСББ у фінансуванні будівництва на прибудинковій території ОСББ.
У відповідності до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №Б-2915 від 30.04.2013 року новозбудований будинок прийнятий в експлуатацію, як такий, що відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним нормам та правилам.
Згідно із Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації функціональне призначення нежитлового приміщення - для обслуговуваннямешканців.
Однак, в подальшому, на думку заявників, керівником ОСББ «Вітерець» (яке повинно було акумулювати кошти на рахунку об`єднання та забезпечити будівництво будинку АДРЕСА_1 ) ОСОБА_11 , шляхом зловживання службовим становищем, спільно з ОСОБА_7 , з метою заволодіння у шахрайський спосіб майном, належним співвласникам багатоквартирного будинку, зокрема цокольним поверхом, загальною площею 314,3 кв.м. було укладено інвестиційний договір № 27 від 23.11.2010 року.
Предметом даного договору було зобов`язання інвестора, члена ОСББ «Вітерець» ОСОБА_7 взяти участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку з мансардним поверхом і вбудованими автостоянками на вул. І.Франка, 137 у м. Львові (2 корпус - №1 на генплані), у розмірі вартості цокольного поверху, загальною проектованою площею 314,3 кв.м. Сума інвестицій відповідно до даного договору становить 569687,61 грн.
Як зазначають заявники, згідно архітектурно-будівельної частини робочого проекту був запроектований технічний поверх, загальною площею 301,9 кв.м.
Відповідно до опису об`єкта будинок АДРЕСА_1 є шестиповерховим (з мансардним поверхом). На першому поверсі розміщено дві квартири, на 2-6 та мансардному по три квартири.
Відповідно до позитивного комплексного висновку державної експертизи 2009 № 99 по Робочому проекту «Багатоквартирний житловий будинок з мансардою та вбудованими автостоянками на вул. І. Франка, 137 (2-корпус - № 1 по генплану) у м. Львові» передбачалось будівництво саме технічного поверху.
У заявників виникають об`єктивні сумніви, щодо реального укладення інвестиційного договору №27 саме у 2010 році, оскільки станом на цей час, згідно проектних документів передбачалось будівництво технічного поверху площею 301,9 кв.м., а не цокольного поверху.
Крім того, питання про участь членів ОСББ «Вітерець» у фінансуванні будівництва будинку №137 А вирішувалось на загальних зборах ОСББ «Вітерець» і згідно Протоколу №4 загальних зборів від 23.11.2010 року (той самий день, коли нібито було укладено інвестиційний договір №27) питання участі ОСОБА_7 у фінансуванні цокольного поверху (на той час по проекту - технічного) не вирішувалось.
Всього укладено 26 інвестиційних договорів, договір ОСОБА_7 укладено за №27, що свідчить про те, що такий укладено останнім та безпосередньо перед зверненням до суду у 2015 році, про що додатково також свідчить і той факт, що ОСОБА_7 не зверталась за реєстрацією свого права власності ні у 2013 році, коли реєстрували своє право власності усі інвестори, ні у 2014 році коли право власності на нібито належний їй цокольний поверх зареєструвало за собою ОСББ «Вітерець».
На думку заявників, вищевказаний договір був укладений заднім числом з метою виведення майна (цокольного поверху, загальною площею 314,3 кв.м.) з під арешту та уникнення ОСББ «Вітерець» сплати боргу в межах виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №464/10554/13-ц за заявою ОСОБА_14 , інших виконавчих проваджень та безпідставного збагачення голови ОСББ «Вітерець» ОСОБА_11 , яким в підтвердження отримання коштів від ОСОБА_7 були надані розписки датовані 2011 та 2012 р.р., однак, як зазначають заявники, будь-які відомості про надходження вказаних коштів у бухгалтерії ОСББ «Вітерець» відсутні. Внаслідок таких шахрайських дій, за сприяння голови ОСББ «Вітерець» ОСОБА_11 , на підставі підробленого інвестиційного договору ОСОБА_7 було визнано право власності на приміщення цокольного поверху, загальною площею 314,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 (Сихівський районний суд м.Львова справа №464/5500/15-ц), яка в подальшому подарувала ці приміщення своєму чоловікові, голові ОСББ «Мальовниче 1» ОСОБА_6 . І це в той час, коли на вищевказане приміщення було накладено арешт на підставі виконавчого листа №464/10554/13-ц за заявою ОСОБА_14 про стягнення з ОСББ «Вітерець» боргу та апеляційного оскарження за апеляційною скаргою ОСОБА_14 рішення Сихівського районного суду м. Львова справа №464/5500/15-ц.
Постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 04.06.2019 року приміщення (технічне) цокольного поверху загальною площею 314,3 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є предметом злочину.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Таким чином, оскільки вищевказане приміщення є предметом кримінального правопорушення, таке може бути відчужено та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення арешту майна, а також враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити.

В рамках кримінального провадження №0003662 від 19.12.2015 року накласти арешт, а саме позбавлення права відчуження на об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення (технічне) цокольного поверху загальною площею 314,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , розмір частки 96/100 та ОСОБА_6 , розмір частки 4/100.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1