Справа № 174/175/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 14.01.2018 р., відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2018 приблизно з 18:00 годин до 18:30 годин, точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кімнати домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, вживав алкогольні напої (горілку) разом із раніше йому знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час чого в останніх виник словесний конфлікт.
В той же день, тобто 13.01.2018 близько 18:40 годин, у зв`язку з виниклим конфліктом у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння, смерті ОСОБА_8 , 13.01.2018 близько 18:50 годин, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись в належному йому приміщенні кімнати домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, стоячи навпроти ОСОБА_8 , взяв із стільця, який знаходиться в кімнаті належний йому розкладний ніж у відкритому стані та утримуючи його в долоні правої руки знаходячись обличчям до ОСОБА_8 , наніс йому один удар в область грудної клітини, який прийшовся в частину тулубу, а саме: верхівки серця зліва, після чого ОСОБА_8 повернувся спиною до ОСОБА_5 та почав вибігати з кімнати вказаного домоволодіння, на що ОСОБА_5 не відмовляючись від своїх умисних злочинних дій, направлених на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 наздогнав останнього в кухонній кімнаті вказаного домоволодіння та продовжуючи тримати вищевказаний ніж у долоні правої руки наніс ще один удар по спині, а саме : в область нижнього кута лівої лопатки, в свою чергу ОСОБА_8 розуміючи, що в наслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 , останній може вбити його, вибіг з приміщення кімнати, зачинив міжкімнатні двері та почав ховатись від ОСОБА_5 , в зв`язку з цим ОСОБА_5 свій злочинний умисел направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 до кінця не довів, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення даного злочину до кінця.
В наслідок умисних, протиправних, злочинних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої внутрішньо-грудної артерії та розвитком внутрішньо плевральної кровотечі, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень з критерієм небезпеки для життя та непроникаюче поранення спини в ділянці верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання, які відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шість діб, але не більше 21 доби.
Ці умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, за ознаками незакінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав частково, оскільки вважає, що в нього не було умислу на вбивство, він був вимушений захищатися. Вказує, що 13.01.2018 приблизно о 10.00 год. до нього додому прийшов потерпілий ОСОБА_9 та вони домовилися про зустріч у вечері. Приблизно о 18-18.30 ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 прийшли до них в гості та принесли із собою 0,5 л.горілки. Після цього, він, його дружина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 почали вживати алкоголь, ОСОБА_14 алкоголь не вживала. Коли вони випили приблизно по 3 чарки горілки, ОСОБА_15 попросив залишитися в нього та переночувати, на що він погодився, тоді ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли в спальню, а він із дружиною залишився в кімнаті. Ренат гучно ввімкнув музику, тому він зробив зауваження та вони зробили музику тихіше. В їх будинку світла не має. Коли ОСОБА_12 піднялася з дивана та хотіла підійти до столу, ОСОБА_15 зробив їй зауваження, щоб вона не заважала йому спати, після цього ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_16 правою рукою в область голови, тоді він схопився , зробив ОСОБА_15 зауваження, але ОСОБА_15 також вдарив і його правою рукою в область ребер. Після цього він впав біля стільця, ОСОБА_15 продовжував наносити йому удари, потім він схопив ніж, який лежав на стулі та вдарив ОСОБА_15 приблизно 2 -3 рази та відштовхнув ОСОБА_15 , а коли побачив кров, то затуляв рану та намагався її зупинити. Потерпілий з кімнати нікуди не виходив, де була його дружина ОСОБА_16 він не бачив, ОСОБА_17 була в іншій кімнаті.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, за ознаками незакінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведена повністю сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим перебуває в дружніх стосунках та знає його давно. Вказує,що 13.01.2018 року близько 18.00 год., він разом із своєю знайомою ОСОБА_11 прийшов в гості до ОСОБА_18 та приніс із собою0,5л. горілки. Коли вони тільки прийшли, ОСОБА_12 вдома не було, вона прийшла приблизно через30 хвилин. . Вони розпили алкоголь та він попросився залишитися переночувати у ОСОБА_18 . Після цього, він разом із ОСОБА_19 пішли в спальню спати. Він роздівся та ліг спати, а ОСОБА_19 дивилася телефон. Потім ОСОБА_18 разом із дружиною почали сміятися, чи робив він їм зауваження він не пам`ятає, але пам`ятає, що коли він вийшов із спальні, то ОСОБА_20 поводив себе дуже агресивно: кричав, гарчав, тому він вдарив ОСОБА_20 1 раз правою рукою в область грудної клітини,від удару ОСОБА_18 впав біля дивана на підлогу та схопив ніж на стулі, піднявся на ноги та наніс йому 1 удар ножем в область серця, в момент удару він стояв обличчям до ОСОБА_20 на відстані приблизно 1метра, в цей час ОСОБА_12 перебувала на дивані та спостерігала за тим,що відбувається. Після того, як ОСОБА_18 вдарив його ножем,він почав виходити з кімнати, але відчув ще один удар в спину ліворуч, але він вийшов в коридор, зачинив двері та притулився до них спиною, ногою тримав двері, щоб ОСОБА_18 не зміг їх відчини та продовжити наносити йому удари. В цей час ,як він тримав двері, рука ОСОБА_18 була затиснута між дверима, чи в ній щось було він не бачив, оскільки було темно, але ОСОБА_18 намагався відчинити двері. Коли в нього закінчилися сили тримати двері, він їх відчинив,зайшов в кімнату та впав біля печі, ОСОБА_18 притуляв ганчірку , щоб припинити кров. ОСОБА_12 з кімнати ніде не виходила, постійно знаходилася в кімнаті. Швидку викликала ОСОБА_17 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вони разом із ОСОБА_22 13.01.2018 близько 18-18.30 год. прийшли в гості до ОСОБА_20 , де ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 почали розпивати алкогольні напої. Після цього, ОСОБА_15 попросився залишитися і переночувати та пішов до іншої кімнати спати. Вона разом із ОСОБА_15 пішла до іншої кімнати. Після цього, ОСОБА_20 та ОСОБА_16 гучно розмовляли, ОСОБА_15 це не сподобалося, тому ОСОБА_15 швидко схопився та пішов в ту кімнату, де перебували ОСОБА_18 , між ОСОБА_15 та ОСОБА_20 почалася словесна сварка, але з якого приводу вона виникла, пояснити не може, оскільки вона «сиділа» в телефоні. Після цього, вона вийшла з кімнати та побачила, як ОСОБА_20 тримає праву руку зігнуту в лікті, в якій знаходився ніж, на якому вже були сліди крові ,потім ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_15 1 раз ножем в спину, Ренат побіг в сторону виходу, а ОСОБА_20 побіг за ним, ОСОБА_15 тримав двері, щоб ОСОБА_20 не зміг його наздогнати. Вона бачила, як рука ОСОБА_20 , в якій був ніж, була затиснута між дверима, які намагався втримати ОСОБА_15 . Після того, як ОСОБА_15 відпустив двері та зайшов в кімнату, у нього з грудей йшла кров, вона викликала швидку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , яка є дружиною обвинуваченого пояснила, що 13.01.2018 до них в гості прийшов ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 приблизно о17-17.30 год. та принесли із собою 0,5л. горілки. Вони сиділи пили, потім ОСОБА_15 попросився залишитися переночувати у нас. Після цього ОСОБА_15 із ОСОБА_14 пішли спати, а вона разом із чоловіком залишилася в кімнаті розмовляти. Потім вийшов ОСОБА_15 та почав казати, що вони заважають йому спати. Вона хотіла піднятися з дивана, але ОСОБА_15 вдарив її в область голови, тому вона впала, а ОСОБА_20 почав заступатися за неї, але ОСОБА_15 вдарив і його, почалася бійка. Під час бійки вона сиділа на дивані в цій же кімнаті, бійка відбувалася з права від неї протягом 1-1,5хвилини. Вона бачила , як її чоловік ОСОБА_20 наніс 1 удар ОСОБА_24 рукою в грудну клітку, в цей час вони стояли один навпроти одного. Вона думала, що її чоловік вдарив ОСОБА_15 кулаком, але вона бачила кров на ОСОБА_15 , але не розуміє від чого вона з`явилася. ОСОБА_17 весь цей час була в іншій кімнаті, вийшла лише коли ОСОБА_18 попросив її викликати швидку допомогу.

Вказані покази свідка ОСОБА_23 , яка є дружиною обвинуваченого , враховані судом, як доказ завдання обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_25 одного проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої внутрішньо-грудної артерії та розвитком внутрішньо плевральної кровотечі, який і був небезпечним для життя потерпілого.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона працює на швидкій допомозі ДОР пункті №4, в січні 2018 року надійшов виклик за ножове поранення, яке сталося в грудну клітину. По приїзду на місце, потерпілому вже була надана необхідна допомога, тому вона не оглядала потерпілого та в будинок не заходила, потерпілий з носилок не падав, та потерпілого ніхто не перевертав, в будинку знаходилося 2 фельдшери та 1 лікар.

Протоколом огляду місця події від 13.01.2018 з ілюстративною таблицею до нього, проведений у присутності двох понятих, та в присутності власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , т.1, а.с.162-172, згідно якого було оглянуто будинок АДРЕСА_1 та ділянку місцевості, розташовану за цією ж адресою, під час огляду якого виявлено та вилучено: змиви речовини бурого кольору з плям в коридорі на підлозі з правої сторони; фрагменти килима з кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору; фрагмент клейонки зі столу з кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору; чотири сліди папілярних ліній вилучені з трьох скляних стаканів та пляшки з-під фанти, ємністю 0,5л.; змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 ; кофту синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 ; кофту темно-синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 ; ніж розкладний з ручкою чорного кольору , довжиною руків`я 81мм., шириною леза 16мм., довжиною клинка 55мм., з залишками на клинку речовини темно-бурого кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 . Вказаний огляд місця події фіксувався за допомогою відеокамери «Самсунг» на відеозапис .
Постановами про приєднання до справи речових доказів від 14.01.2018, т.1,а.с.176,177, згідно яких визнано речовими доказами: диск із записом відео під час проведення огляду місця події; змиви речовини бурого кольору з плям в коридорі на підлозі з правої сторони; фрагменти килима з кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору; фрагмент клейонки зі столу з кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору; чотири сліди папілярних ліній вилучені з трьох скляних стаканів та пляшки з-під фанти, ємністю 0,5л.; змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 ; кофту синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 ; кофту темно-синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 ; ніж розкладний з ручкою чорного кольору , довжиною руків`я 81мм., шириною леза 16мм., довжиною клинка 55мм., з залишками на клинку речовини темно-бурого кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від14.01.2018, т.1, а.с.180-181, якою надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке перебуває у володінні ОСОБА_5 .
Довідкою Вільногірської центральної міської лікарні № 12/47, т.1, а.с.182,згідно якої ОСОБА_9 знаходиться на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології з ліжками ІТ з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва. Поранення внутрішньої грудної артерії. Лівобічний гемоторакс. Поранення лівого плеча. СПО торакотомія зліва, ушивання внутрішньої грудної артерії.
Довідкою Вільногірської центральної міської лікарні №12/61, т.1, а.с.183,згідно якої ОСОБА_24 переливались компоненти крові АВ (IV) Rh+ згідно протоколу № 1 від 13.01.2018.
Епікрізом , т.1, а.с.184, про те, що з 15.01.2018 по 24.01.2018 ОСОБА_9 поступив в стаціонарне відділення зі скаргами на біль в лівій половині грудної клітки та з ножовими ранами.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2018, т.1, а.с.187-190, який фіксувався на ДВД диск, за допомогою відеокамери «Самсунг», проведеного в присутності понятих, за участю експерта ОСОБА_27 , статиста ОСОБА_28 та потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий пояснює обставини події, які сталися 13.01.2018 та вказує характер нанесення йому ударів ОСОБА_20 на статисті. Максімов пояснював, що він стояв в момент завдання йому удару навпроти ОСОБА_20 , останній також стояв в момент завдання йому удару. Вказував , що ОСОБА_20 тримаючи ніж у правій руці наніс йому 1 удар в ліву частину грудної клітини з верху вниз, при цьому рука ОСОБА_18 була зігнута в лікті, а потім, коли він почав тікати від ОСОБА_29 , то останній його наздогнав та завдав ще 1 удар з верху вниз в область лівої лопатки.
Висновком експерта № 29- Е-Д , т.1, а.с.192-194, згідно якого 01.03.2018 року було проведено в приміщенні судово-медичної амбулаторії Вільногірського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_30 . На вирішення експерту ставилося запитання: «Чи могли утворитись тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_31 при обставинах, на які вказував ОСОБА_32 під час проведення слідчого експерименту 16.02.2018». Експертиза була проведена на підставі медичної документації на ім`я ОСОБА_30 та на підставі обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи від 27.02.2018.За висновками експерта: «Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 тілесних ушкоджень можна вважати,що за вказаним в наданому протоколі слідчого експерименту механізмом можливість утворення виявлених у нього ушкоджень не виключається.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2018, т.1, а.с.195-198, який фіксувався на ДВД диск, за допомогою відеокамери «Самсунг», проведеного в присутності понятих, статистів та свідка ОСОБА_21 , згідно якого свідок пояснює обставини події, які сталися 13.01.2018 та вказує характер нанесення ударів ОСОБА_20 потерпілому ОСОБА_24 на статисті. Так свідок пояснювала, що вони разом із ОСОБА_33 прийши в гості до ОСОБА_20 приблизно о 18.00 год., ОСОБА_12 вдома не було. Вони сіли за стіл та ОСОБА_20 та ОСОБА_9 почали вживати алкогольні напої, вона алкоголь не вживала. Після цього, до них приєднала ОСОБА_12 . Коли вони випили, ОСОБА_15 попросився залишитися переночувати, тому ОСОБА_15 пішов в спальню, роздягся до плавок та ліг спати, а вона пішла в спальню разом із ОСОБА_15 та чекала коли він засне, щоб піти додому. Після того, як ОСОБА_15 щось почулося, він вискочив з кімнати та почалася сварка між ним та ОСОБА_18 , але вона не реагувала та з кімнати не виходила. Коли вона почула крик ОСОБА_16 , вона підвелася та вийшла з кімнати, побачила, як ОСОБА_34 лежить на полу та кричить. Потім ОСОБА_20 підвівся та стукнув ОСОБА_35 правою рукою в область грудної клітки, але вона не думала , що ножем, але пальці руки ОСОБА_20 були зігнуті в кулак. Після цього ОСОБА_15 побіг до дверей, а ОСОБА_36 йому наніс ще один удар правою рукою в спину. Після цього ОСОБА_15 закрив за собою двері та тримав їх, коли ОСОБА_15 відчинив двері, у нього на груді була кров.
Висновком експерта № 28- Е-Д , т.1, а.с.192-194, згідно якого 01.03.2018 року було проведено в приміщенні судово-медичної амбулаторії Вільногірського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_30 . На вирішення експерту ставилося запитання: «Чи могли утворитись тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_31 при обставинах, на які вказувала свідок ОСОБА_21 під час проведення слідчого експерименту 18.01.2018». Експертиза була проведена на підставі медичної документації на ім`я ОСОБА_30 та на підставі обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи від 27.02.2018. За висновками експерта: «Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 тілесних ушкоджень можна вважати,що за вказаним в наданому протоколі слідчого експерименту механізмом можливість утворення виявлених у нього ушкоджень не виключається.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2018, т.1, а.с.211-216 , який фіксувався на ДВД диск, за допомогою відеокамери «Самсунг», проведеного в присутності понятих, статистів та свідка ОСОБА_23 , згідно якого свідок пояснює обставини події, які сталися 13.01.2018 та вказує характер нанесення ударів ОСОБА_20 потерпілому ОСОБА_24 на статисті. Під час проведення слідчого експерименту, свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона, її чоловік ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 сиділи в кімнаті, де вони всі, крім ОСОБА_14 вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_14 з ОСОБА_15 пішли відпочивати в іншу кімнату , а вона залишилися в цій же кімнаті разом із своїм чоловіком ОСОБА_20 , вони сиділи на дивані та розмовляли, сміялися. Потім до їх кімнати в трусах зайшов ОСОБА_15 та зробив зауваження, що ми йому заважаємо спати, але вони знову засміялися та вона хотіла піднятися з дивану, але відчула фізичний біль в районі голови. Від удару, який наніс їй ОСОБА_15 кулаком правої руки, вона знову впала на диван. Після цього ОСОБА_20 піднявся та штовхнув ОСОБА_15 . Ренат вдарив її чоловіка в нижню частину тулуба, потім в ході бійки ОСОБА_15 та ОСОБА_36 впали на підлогу, коли ОСОБА_36 знаходився зверху над Ренатом, вона бачила , як ОСОБА_36 вдарив ОСОБА_15 правою рукою1 раз в ліву частину грудей, в область серця, ОСОБА_15 почав хрипіти та вона побачила кров. Вона не знала що треба робити та вибігла з кімнати та пішла до сусіда викликати швидку.
Висновком експерта №30-Е-Д, від 01.03.2018, т.1, а.с.220-224, згідно якого 01.03.2018 року було проведено в приміщенні судово-медичної амбулаторії Вільногірського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_30 . На вирішення експерту ставилося запитання: «Чи могли утворитись тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_31 при обставинах, на які вказувала свідок ОСОБА_23 під час проведення слідчого експерименту 16.01.2018». Експертиза була проведена на підставі медичної документації на ім`я ОСОБА_30 та на підставі обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи від 27.02.2018. За висновками експерта: «Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 тілесних ушкоджень можна вважати,що за вказаним в наданому протоколі слідчого експерименту механізмом можливість утворення виявлених у нього ушкоджень не виключається.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2018, т.1, а.с.224-228 , який фіксувався на ДВД диск, за допомогою відеокамери «Самсунг», проведеного в присутності понятих, статиста, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , згідно якого підозрюваний вказує обставини події, які сталися 13.01.2018 та вказує на характер нанесення удару. Так підозрюваний ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту пояснює, що 13.01.2018 до нього в гості прийшли ОСОБА_9 із ОСОБА_11 та принесли 0,5л. горілки. Він та ОСОБА_15 почали розпивати алкоголь, ОСОБА_14 не пила. Де спочатку була його дружина він не пам`ятає, потім його дружина ОСОБА_12 до них приєдналася та також розпивала разом із ними алкоголь. Після цього ОСОБА_37 попросив залишитися переночувати та пішов разом із ОСОБА_14 в іншу спальню. Після цього, ОСОБА_15 вилетів із спальні та вдарив його дружину ОСОБА_16 , від удару ОСОБА_16 відлетіла на диван. Він поклав книжку та піднявся, але одразу отримав від ОСОБА_15 удар правою ногою в область тулуба, від якого він впав на стілець. Ренат почав наносити йому удари по голові та по спині кулаками, він встигав лише закриватися однією рукою. Потім він схопив ніж, який був в розкладеному стані та лежав на стільці та правою рукою вдарив ОСОБА_35 , щоб захиститися, бив куди-небудь. В момент нанесення удару ОСОБА_37 був над ним у напівзігнутому положенні. Він завдав ОСОБА_15 всього 5 ударів, перші 2 в ліву руку, третій у нижню бічну частину тулуба, четвертий та п`ятий були спрямовані в область живота або грудей. Після того, як ОСОБА_15 трошки послабився, він його скину з себе, у ОСОБА_15 з лівої сторони, біля ребер текла кров, ОСОБА_15 присів і впав. Після цього, він почав руками закривати рану, щоб зупинити кров та кричати , щоб викликали швидку. В цей час вийшла ОСОБА_14 із іншої кімнати та викликала швидку. Де була його дружина під час даної події , він не знає, оскільки не спостерігав за нею.
Висновком експерта №31-Е-Д про проведення додаткової судово-медичної експертизи , т.1, а.с. 232-235, згідно якого 01.03.2018 року було проведено в приміщенні судово-медичної амбулаторії Вільногірського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_30 . На вирішення експерту ставилося запитання: «Чи могли утворитись тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_31 при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 07.02.2018». Експертиза була проведена на підставі медичної документації на ім`я ОСОБА_30 та на підставі обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи. За висновками експерта: «Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 тілесних ушкоджень можна вважати,що за вказаним в наданому протоколі слідчого експерименту механізмом можливість утворення виявлених у нього ушкоджень не виключається.
Висновком експерта № 21-Е судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 19.02.2018 року, т.1, а.с.237-239, відповідно до якого у ОСОБА_8 було виявлено в лівій половині грудної клітки нижче соска (5 межребер`я) колото-різану рану розміром 2х0,5см., із рани підтікає кров, по задній поверхні грудної клітини виявлено колото-різану рану по верхньому куту лопатки розміром приблизно 2х0,4см. із незначною кровотечею. У потерпілого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої внутрішньо-грудної артерії та розвитком внутрішньо плевральної кровотечі, яке згідно п.п. 2.1.3 літ. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; виявлено непроникаюче поранення спини в ділянці верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання, які згідно п.п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шість діб, але не більше 21 доби; могли утворитись від не менш ніж двократної дії предмету (предметів), що міг мати гострий (загострений) край та ріжучі (колючо-ріжучі) властивості, в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови (т.1, а.с.237-239).
Висновком експерта №26/4.6/171 від 12.02.2018 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого сліди рук розмірами 17х12 мм та 16х21 мм, від копійовані на дві липкі стрічки розмірами 46х19 мм та 40х19 мм, які виявлено та вилучено 13.01.2018 року під час огляду приміщення домоволодіння АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди рук розмірами 12х9 мм та 18х15 мм, від копійовані на дві липкі стрічки розмірами 42х19 мм та 43х19 мм, виявлені та вилучені там же, не придатні для ідентифікації особи (осіб) (т.1, а.с.243-247).
Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 07.03.2018, т.2, а.с.1-2, згідно якої визнано речовими доказами: складний ніж в опечатаному конверті білого кольору; нігтьові зрізи з обох рук ОСОБА_5 в опечатаному конверті білого кольору; осади з об. №№ 1,2 на ниточках марлі (1 конверт) в опечатаному конверті білого кольору; осади та витяжки з об. №№ 1,2 на ниточках марлі (1 конверт) в опечатаному конверті білого кольору; нігтьові зрізи з обох рук свідка ОСОБА_23 в опечатаному спеціалізованому пакеті №3564449; нігтьові зрізи з обох рук свідка ОСОБА_21 в опечатаному спеціалізованому пакеті №3564450; нігтьові зрізи з обох рук потерпілого ОСОБА_8 в опечатаному спеціалізованому пакеті експертної служби №3564448; фрагмент килима та фрагмент клейонки в опечатаному конверті білого кольору; залишки змивів та витяжки з об. №№ 1 -5 в опечатаному конверті білого кольору; осад з №. 1 на ниточках марлі в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові свідка ОСОБА_23 в опечатаному конверті білого кольору; осади з об. №№ 1,2 на ниточках марлі в опечатаному конверті білого кольору; два фрагменти вати потерпілий ОСОБА_8 (об.1 контроль) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта №84/Н); змив з правої руки потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.1) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); змив з лівої руки потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.2) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); контрольний змив потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.1) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); зразок крові потерпілого ОСОБА_8 в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові свідка ОСОБА_21 в опечатаному конверті білого кольору; опечатаний спеціалізований пакет з папілярними лініями; дві опечатані кофти, які здані до камери зберігання речових доказів Вільногірського ВП ЖВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
Висновком експерта №84/Н, т.2, а.с.59-61, згідно якого на фрагменті вати (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні, в сліді крові (об`єкт №1) були виявлені антигени А,В,Н. Отриманий результат не виключає можливості утворення цього сліду за рахунок крові групи АВ з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в ньому крові кількох осіб, груповій характеристики крові яких властиві виявлені антигени в різних поєднаннях: А-Н, В-Н, А-В-Н, Н.Таким чином, не виключається можливість походження цього сліду від потерпілого ОСОБА_8 , крові якого властиві усі три, виявлені в цьому сліді антигени А,В, ІН. крім того, не виключається можливість присутності в цьому сліді, в якості домішки, і крові підозрюваного ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_21 .
Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення, безпосередньо в судовому засіданні колегією суддів здійснено перегляд відеозаписів огляду місця події від13.01.2018 та відеозаписів проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_21 , відеозапису за участю свідка ОСОБА_23 , відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 та відеозапису проведення слідчого експерименту за участю участю обвинуваченого ОСОБА_5 .
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Крім того, оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає зібрані у справі докази належними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.
Стосовно клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 13.01.2018, у зв`язку із тим,що фактично відбувався допит обвинуваченого, а не огляд місця події та обвинувачений під час огляду вже був затриманий та на обвинуваченому вже були кайданки слід зазначити наступне.
Згідно протоколу затримання від 14.01.2018, ОСОБА_5 було затримано 13.01.2018 о 19.10 год., тобто обвинувачений був затриманий безпосередньо після вчинення злочину на місці події, на підставі ст.208 КПК України, тому кайдани на нього були одягнуті на відповідній правовій підставі.
13.01.2018 року відбувався лише огляд місця події , а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , за результатами вказаної слідчої дії, з місця події були вилучені речові докази, бралися змиви , фрагменти килиму та клейонки та ін., про що зазначено в протоколі огляду, т.1, а.с.162-172. Даний огляд було проведено за згодою володільця домоволодіння ОСОБА_5 та на підставі ч.3ст.233 КПК України, за наслідками проведення якого слідчим суддею 14.01.2018 було надано дозвіл на проведення обшуку вказаного вище домоволодіння.
Оскільки дана слідча дія була проведена з дотриманням вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, в присутності понятих, дотримано порядок проведення огляду місця події, тому відсутні правові підстави для визнання вказаного протоколу огляду місця події від 13.01.2018 не допустимим доказом.
Стосовно клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_22 від 16.02.2018, у зв`язку із тим, що фактично відбувався допит потерпілого, а не слідчий експеримент, потерпілого не було попереджено про кримінальну відповідальність, та протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_21 від 18.01.2018, у зв`язку із тим, що фактично відбувався допит свідка, а не слідчий експеримент, свідка не було попереджено про кримінальну відповідальність та не роз`яснено права понятим слід зазначити наступне.
Нормами ст. 224 КПК України передбачено порядок допиту свідків та потерпілих та ч.3 вказаної статті передбачено, що перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту. У разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілий - за давання завідомо неправдивих показань. За необхідності до участі в допиті залучається перекладач.
Згідно ч.1, 6 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Так, аналізуючи викладені норми закону, потерпілий та свідок попереджаються про кримінальну відповідальність лише під час допиту, а слідчий експеримент не є допитом, він проводиться лише з метою уточнення відомостей, отриманих під час допиту, тому при проведенні слідчого експерименту відсутній обов`язок слідчого щодо попередження потерпілого та свідків про кримінальну відповідальність.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2018, за участю потерпілого ОСОБА_8 , який проведений за участю статиста, експерта та понятих, під час проведення даної слідчої дії потерпілому роз`яснені права та обов`язки та потерпілий був попереджений про кримінальну відповідальність, про що поставив свій підпис у вказаному протоколі, тому слідчим було дотримано вимоги ст. 240 КПК України, підстави для визнання даного протоколу не допустимим доказом - відсутні.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2018, за участю свідка ОСОБА_21 , який проведений за участю статистів та понятих, під час проведення даної слідчої дії свідку, понятим та статистам роз`яснені права та обов`язки, про що вони поставили свої підписи у вказаному протоколі, тому слідчим було дотримано вимоги ст. 240 КПК України, підстави для визнання даного протоколу не допустимим доказом- відсутні.
Аналізуючи показання обвинуваченого, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, виходячи із сукупності досліджених судом обставин, способу вчиненого діяння, знаряддя злочину, характеру та локалізації тілесних ушкоджень потерпілого, що знаходились в прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого , колегія суддів приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.3ст.15,ч.1 ст.115 КК України за ознаками незакінченого замаху на вбивство , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 неодноразово вказували на те, що обвинувачений захищався та вважали , що дії обвинуваченого були не вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Так, аналізуючи надані покази у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 , суд критично ставиться до них в тій частині, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_8 , а лише бажав захистити себе, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами, характером дій обвинуваченого, спрямованих на позбавлення життя потерпілого та їх послідовності, а саме: активний характер дій обвинуваченого щодо цілеспрямованого взяття знаряддя вбивства (ножа, який знаходився на стільці), завдання 1 удару ножем потерпілому в область серця. При цьому, обвинувачений намагався наздогнати потерпілого, та завдав ще одного удару потерпілому ОСОБА_38 в спину, правою рукою в область лівої лопатки потерпілого, тобто вказані дії обвинуваченого і свідчать про намір вбити потерпілого, завдаючи удар як з переду так і ззаду саме в область життєво важливого органу - серця.
До пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_23 , яка є дружиною обвинуваченого, з приводу того, що обвинуваченим було завдано лише 1 удар ножем в область грудної клітини,суд відноситься критично,оскільки вони спростовуються як поясненнями потерпілого ОСОБА_8 та поясненнями свідка ОСОБА_21 , також письмовими матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, відеодоказами оглянутими судом , згідно яких на межкімнатних дверях, які тримав потерпілий ОСОБА_13 знаходяться сліди крові, на килимі в коридорі є сліди крові, а також отриманими потерпілим ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями, саме у вигляді 1 колото-різаної рани в область грудної клітки зліва та 1 непроникаючого поранення спини в ділянці верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання.
Крім того, до пояснень обвинуваченого та свідка ОСОБА_23 з приводу того, що потерпілий ОСОБА_13 наніс свідку ОСОБА_23 удар по голові, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи.
Так згідно висновку Експерта № 9-Е від 17.01.2018, т.1, а.с.236, на тілі свідка ОСОБА_23 станом на 17.01.2018 будь яких тілесних ушкоджень не виявлено.
Натомість покази обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_23 з приводу того, що обвинувачений завдав потерпілому удар кулаком, підтверджуються письмовими доказами. Так згідно висновку експерта № 15-Е від 29.01.2018, т.1, а.с.240, при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , згідно наданої медичної документації на його ім`я , в нього виявлені ушкодження у вигляді саден по тильним поверхням обох кистей рук, які згідно п.п.2.3.5»Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень і могли бути утворені від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о таку (такі).
Крім того, згідно відеозапису оглянутого судом, на який було зафіксовано слідчий експеримент із свідком ОСОБА_23 судом встановлено, що даний свідок перебувала в одній кімнаті разом із обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 , дана кімната є не великою за своїм розміром та всі події відбувалися перед вказаним свідком,тому свідок ОСОБА_39 мала змогу бачити всі обставини події,яка сталася 13.01.2018, однак вказаний свідок не зрозуміло з яких підстав пам`ятає події вибірково, на запитання що стосуються дій її чоловіка не дає чітких відповідей, замислюється над тим, які необхідно надати відповіді, натомість на всі інші запитання слідчого дає чіткі та послідовні покази. В судовому засіданні свідок ОСОБА_39 змінила свої покази з приводу обставин події , тому до пояснень свідка ОСОБА_23 суд відноситься критично, оскільки даний свідок є дружиною обвинуваченого та може надавати пояснення на користь свого чоловіка, з метою уникнення обвинувачем ОСОБА_5 кримінальної відповідальності.
Суд не приймає покази обвинуваченого щодо відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , оскільки після спричинення потерпілому 1 удару ножем в область грудної клітини зліва, обвинувачений наздоганяючи потерпліого завдав ще одного удару ножем в спину потерпілому, в ділянці верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання, тобто обвинувачений після нанесення 1 удару в область серця не зупинився, а навпаки намагався наздогнати та продовжив ще наносити удари.
Вказані дії обвинуваченого носили активний характер , такі дії були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень , за ознакою небезпеки для життя , були спричинені потерпілому в результаті нанесення проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої внутрішньо-грудної артерії та розвитком внутрішньо плевральної кровотечі та в результаті нанесення легких тілесних ушкоджень, в результаті нанесення непроникаючого поранення спини в ділянці верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання. Сила удару, його раптовість та спрямування у життєво важливі органи , свідчать про те, що ОСОБА_5 наносячи удари ножем, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість влучення ножем в життєво важливий орган потерпілого серце, та настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 .
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за незакінчений замах на вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Ретельно дослідивши усі обставини злочину, не залишивши без уваги жодної пом`якшуючої або обтяжуючої його ознаки, колегія суддів вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_5 дійшла висновку про те, що не встановлено такого фатально небезпечного нападу або погрози такого нападу з боку потерпілого, єдиним порятунком від якого було нанесення ударів ножем в ліву ділянку грудної клітини з переду та нанесення удару в спину, в ділянку верхнього кута лівої лопатки та лівого акроміально-ключичного з`єднання.
За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим. Такі дії, якщо вони пов`язані з позбавленням життя потерпілого, за відсутності кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, належить кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.
Аналогічну правову позицію висловив Пленум Верховного Суду України у своїх роз`ясненнях, що містяться в п.20 його постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя..» та в п.2 постанови №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону».
Оскільки дії, які вчинив потерпілий ОСОБА_8 у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді завдання 1 удару кулаком в область тулуба обвинуваченого, за своїм характером і об`єктивними проявами не можуть розцінюватись як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і могли викликати у ОСОБА_5 стан необхідної оборони, тому твердження обвинуваченого та його захисника про перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони, є безпідставними, оскільки сукупністю всіх обставин вчиненого діяння, подальших дій обвинуваченого доводять зміст і спрямованість умислу ОСОБА_5 на умисне вбивство потерпілого.
Таку поведінку і покази обвинуваченого суд розцінює, як намір уникнути відповідальності за вчинене враховуючи наступне.
Так, зазначений обвинуваченим механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , хоча і узгоджується із протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2018 та експерт у висновку №31-Е-Д зазначає, що у потерпілого ОСОБА_8 могли виникнути тілесні ушкодження при обставинах вказаних при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 , але під час проведення вказаного слідчого експерименту, обвинувачений вказував на завдання лише1 удару в області грудної клітки потерпілого та експертом саме ці пояснення і були досліджені, даним висновком експерта не досліджувалася сукупність всіх доказів та не аналізувалися вказані покази обвинуваченого із фактично отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, тому зазначений обвинуваченим механізм спричинення тілесних ушкоджень суперечить обставинам, на які вказував потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_21 під час допиту у судовому засіданні та при проведенні слідчих експериментів, а також суперечить висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 № 21-Е від 19.02.2018.
На підставі досліджених доказів суд вважає, що у обвинуваченого був мотив для вчинення умисного вбивства, на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , які виникли під час сварки в стані алкогольного сп`яніння в день події, яка сталася 13.01.2018.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.
За висновком судово-психіатричної експертизи №45, складеним 09.02.2018 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 , т.1, а.с.248-250, в період часу вчинення інкримінованого йому діяння, на хронічне,психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровськоїобласті від 15.03.2017 року позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньи ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під наглядом лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючою покарання обставиною, згідно п.13 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про врахування обставин , які мають суттєве значення для призначення покарання.
На думку колегії суддів, обставини вчинення злочину обвинуваченим, а також тяжкість наслідків, що настали, матеріали провадження та покази обвинуваченого у суді свідчать, що його дії не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки своєї протиправної поведінки.
В судовому засіданні обвинувачений частково визнав вину у скоєному,вважаючи,що він захищався, проте судом не встановлено обставин щирого каяття, оскільки щирим каяттям у вчиненому вважається, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї винуватості, проявом співчуття з приводу скоєного та реальним бажанням виправити ситуацію, що склалася, обвинувачений не проявив усвідомлення неправомірності своїх діянь.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив, що «… Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При застосуванні обвинуваченому кримінального покарання, суд додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 68 КК України щодо розміру або строку покарання за вчинення замаху на злочин, який не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Приймаючи до уваги обставини справи, думку потерпілого, який в судовому засіданні вказував, що з обвинуваченим примирився та просив його суворо не карати, даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі , в межах санкції ч. 3 ст.15,ч.1 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначенням покарання з застосуванням ст. 69 КК України, судом не встановлено.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраний ухвалою колегії суддів Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 втратив свою дію.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України, колегія суддів -
ухвалила:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання та приведення вироку до виконання.
Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.01.2018 року по 03.09.2018 року включно, згідно ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової трасо логічної експертизи №26/4.6/171 від 12.02.2018 ву розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень
Речові докази:
- складний ніж в опечатаному конверті білого кольору; нігтьові зрізи з обох рук ОСОБА_5 в опечатаному конверті білого кольору; осади з об. №№ 1,2 на ниточках марлі (1 конверт) в опечатаному конверті білого кольору; осади та витяжки з об. №№ 1,2 на ниточках марлі (1 конверт) в опечатаному конверті білого кольору; нігтьові зрізи з обох рук свідка ОСОБА_23 в опечатаному спеціалізованому пакеті №3564449; нігтьові зрізи з обох рук свідка ОСОБА_21 в опечатаному спеціалізованому пакеті №3564450; нігтьові зрізи з обох рук потерпілого ОСОБА_8 в опечатаному спеціалізованому пакеті експертної служби №3564448; фрагмент килима та фрагмент клейонки в опечатаному конверті білого кольору; залишки змивів та витяжки з об. №№ 1 -5 в опечатаному конверті білого кольору; осад з №. 1 на ниточках марлі в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові свідка ОСОБА_23 в опечатаному конверті білого кольору; осади з об. №№ 1,2 на ниточках марлі в опечатаному конверті білого кольору; два фрагменти вати потерпілий ОСОБА_8 (об.1 контроль) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта №84/Н); змив з правої руки потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.1) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); змив з лівої руки потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.2) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); контрольний змив потерпілого ОСОБА_8 (фрагмент марлі об.1) в опечатаному конверті білого кольору (висновок експерта 87/Н); зразок крові потерпілого ОСОБА_8 в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 в опечатаному конверті білого кольору; зразок крові свідка ОСОБА_21 в опечатаному конверті білого кольору; опечатаний спеціалізований пакет з папілярними лініями, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Вільногірського ВП ЖВП ГУ НП в Дніпропетровській області - знищити;
- змиви з плямами речовини темно-бурого кольору, які упаковано та опечатано в папір білого кольору; фрагмент килима з кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору, який упаковано та опечатано в папір білого кольору; фрагмент клейонки зі столу кімнати №1 з речовиною темно-бурого кольору, який упаковано та опечатано в папір білого кольору; чотири сліди папілярних ліній вилучені з трьох скляних стаканів та пляшки з під фанти ємністю 0,5 л., які знаходяться у спеціалізованому пакеті №0065617; змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 , які упаковано та опечатано в папір білого кольору; ніж розкладний з ручкою чорного кольору, довжина руків`я 81 мм, ширина леза 16 мм, довжина клинка 55 мм, з залишками на клинку речовини темно-бурого кольору, який упаковано та опечатано в папір білого кольору, які знаходяться на зберіганні в кабінеті слідчого №16 СВ Вільногірського ВП ЖВП - знищити;
- паспорт гр-на України на ім`я ОСОБА_5 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження, кофта синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 та яку упаковано і опечатано в спеціалізований пакет №1879209, кофта темно- синього кольору з залишками речовини темно-бурого кольору, яка належить ОСОБА_5 та яку упаковано та опечатано в спеціалізований пакет №3113160 - повернути власнику ОСОБА_5 ;
- відеозапис огляду місця події від 13.01.2018, який записано на DVD-R диск та приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий суддя:

Судді: