Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________копія:_______
У Х В А Л А
Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику (співвласникам) чи іншим особам, будь яким чином розпоряджатись, відчужувати та користуватись зазначеним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні №0000161 від 29 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.388 КК України.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді постановленою із істотним порушення норм матеріального та процесуального законодавства, без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового засідання. Зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про визнання автомобіля марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом. Доводить, що, у порушення вимог чинного КПК України, слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна. Вказує, що слідчий суддя, визначаючи місце зберігання автомобіля марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував відсутність спеціально обладнаного місця на території Володимирецького ВП.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого в ухвалі зазначив, що автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критерію, зазначеному у п.3 ч.2 ст.167 КПК, був відчужений на час дії ухвали суду про накладення на нього арешту, тому незастосування арешту може призвести до його приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, повторного відчуження.

Також, 11 жовтня 2019 року на адресу Рівненського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_10 , яка була направлена поштовим відправленням 09 жовтня 2019 року, тобто подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року закінчився 30 вересня 2019 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_10 подано 09 жовтня 2019 року, питання про поновлення цього строку нею не порушується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити, міркування прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги, думку представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , який просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судової справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для його арешту або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Матеріалами судового провадження підтверджується, що за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспотрим засобом, внаслідок якого потерпілі отримали тілесні ушкодження, органом досудового розслідування розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000161 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та за фактом відчуження майна, на яке накладено арешт, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000377 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

19 вересня 2019 року Володимирецьким відділом Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області вищевказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000161.

Положеннями ч.1 ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя відповідно до ч.1 ст.170 КПК України обґрунтував сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Зокрема, розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя взяв до уваги, що у даному кримінальному провадженні автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом, а також врахував той факт, що автомобіль був відчужений під час дії ухвали суду про накладення на нього арешту, тому незастосування та з метою його не відчуження, знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на момент його розслідування, заборонив його відчуження, розпорядження та користування, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Всупереч висновкам слідчого судді, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про визнання автомобіля марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом.

Однак, такі твердження апелянта є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами судової справи, в яких на 10 аркуші справі міститься постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у порушення вимог чинного КПК України, слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна, то необхідно зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Порушення вказаних вимог до клопотання про арешт майна колегія суддів не вбачає та не приймає приймає ці доводи до уваги.

Стосовно посилань апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею, при визначенні місця зберігання автомобіля марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , відсутністі спеціально обладнаного місця на території Володимирецького ВП, то такі посилання не грунтуються на нормах КПК та не є підставою для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, за яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують арешт вищезазначеного майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність того або іншого об`єкту до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом при апеляційному розгляді скарги представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_10 , то колегія суддів вважає, що у її прийнятті слід відмовити, оскільки така подана за межами строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді і клопотання щодо його по0новлення апелянт не заявляла.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику (співвласникам) чи іншим особам, будь яким чином розпоряджатись, відчужувати та користуватись зазначеним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні №0000161 від 29 квітня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.388 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

В прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_10 до апеляційного розгляду відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений о 10 год. 00 хв. 18 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1