Справа № 148/1183/19
УХВАЛА
12 липня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.06.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, звільнився умовно-достроково в 2014 році,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

20.06.2019 в провадження Вінницького районного суду надійшло кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000119 від 07.03.2019, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважає, що можна призначити судовий розгляд даного кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не зникли, а обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину, за яке відбував реальну міру покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, тяжчий від попереднього, тому може переховуватися від суду, вчиняти нові злочини, чинити тиск на потерпілих та свідків, які в суді ще не допитані.

Інших клопотань від прокурора не надійшло.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому засіданні не заперечила з приводу призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню, а також підтримує клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, вважає, що його слід задовольнити, оскільки обвинувачений може вчиняти інші кримінальні дії та може чинити на неї чи інших осіб тиск.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 просить прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженню її цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Інших клопотань від потерпілої ОСОБА_6 не надійшло.

Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується відповідною розпискою. Будь-яких заяв та клопотань від потерпілого ОСОБА_9 не надходило.

Захисник обвинуваченого за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат ОСОБА_8 не заперечує проти призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню; з приводу клопотання прокурора заперечує, оскільки обвинувачений раніше працював, хоч і не офіційно, йому є де жити, він не має наміру на будь-кого впливати та вчиняти інші злочини.

З приводу клопотань потерпілої ОСОБА_6 щодо прийняття цивільного позову до розгляду не заперечує.

Будь-яких клопотань від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 не надійшло.

Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому засіданні не заперечує проти призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню, по всім іншим питанням підтримує думку свого захисника.

Будь-яких клопотань від обвинуваченого ОСОБА_7 не надійшло.

Прокурор ОСОБА_5 проти прийняття цивільного позову до розгляду в даному кримінальному провадженні не заперечує.

Крім того, попередньо через канцелярію суду громадянка ОСОБА_10 подала письмову заяву про визнання її потерпілою по даному кримінальному провадженню, оскільки вона являється сестрою вбитої та має претензії морального характеру до обвинуваченого, в зв`язку з чим також подає цивільний позов.

На підтвердження обставин, зазначених в своїй заяві, ОСОБА_10 додала копію свого свідоцтва про народження та копію свідоцтва про народження своєї померлої сестри, копію свідоцтва про смерть сестри та копію свого паспорта.

В підготовчому судовому засіданні громадянка ОСОБА_10 свою заяву підтримує та просить її задовольнити, а також просить прийняти до розгляду її позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження не заперечують з приводу визнання потерпілою по даному кримінальному провадженню громадянку ОСОБА_10 та з приводу прийняття до розгляду її цивільного позову.

Заслухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 19.06.2019.

Підстав для закриття даного кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Угод про визнання винуватості чи про примирення до суду не надійшло.

Тому колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Колегією суддів установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

При цьому, колегія суддів зважає на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, довічним позбавленням волі, тому дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду. Крім того, ОСОБА_7 є раніше судимим за вчинення умисного тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, постійного самостійного заробітку не має, проживає не за місцем реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин обрання відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить на думку колегії суддів запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, колегія суддів вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо заперечення проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає хибними, оскільки захистом не спростовано належними та допустимими доказами, що відпали наведені прокурором ризики.

У зв`язку із викладеним, на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування міри обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу немає, обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим в кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням спричинено моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Дії ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженні досудовим розслідуванням кваліфіковані за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є вбивство двох осіб.

Діючий КПК України не обмежує права особи на будь-якій стадії судового провадження звернутися до суду із заявою про визнання її потерпілою, тому, враховуючи, що ОСОБА_10 подала заяву про залучення її до провадження в якості потерпілої як особи, якій завдано істотної моральної шкоди вчиненням злочину, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити її заяву та визнати ОСОБА_10 потерпілою особою по даному кримінальному провадженню і залучити для участі в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що ОСОБА_10 не допитувалася в ході досудового розслідування як свідок, їй органами досудового розслідування не роз`яснювалося право звернутися із заявою про залучення її до провадження в якості потерпілої.

Відповідно до п. 10 ст. 56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Форма і зміст позовної заяви потерпілої ОСОБА_6 та громадянки ОСОБА_10 відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість його прийняття до спільного розгляду з зазначеним кримінальним провадженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 128, 177, 183, 199, 314, 331 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та провести його колегіально у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області (м. Вінниця, вул. Винниченка, 29) в залі судових засідань о 10 год 00 хв 22 липня 2019 року.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника обвинуваченого.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до двох місяців, тобто по 09 вересня 2019 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Визнати ОСОБА_10 потерпілою особою та залучити до участі в розгляді даного кримінального провадження, внесеного доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та вручити їй пам`ятку про її процесуальні права та обов`язки в судовому засідання в якості потерпілої.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням, внесеним доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а також визнати потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 цивільними позивачами, а обвинуваченого ОСОБА_7 цивільним відповідачем.
Копію позовної заяви вручити цивільному відповідачу ОСОБА_7 та його захиснику адвокату ОСОБА_8 .

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3