Справа №345/2854/19
Провадження № 1-кп/345/325/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000609 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна дитина, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, раніше судимого 29.09.2015 року Калуським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_2 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив майновий злочин. Так, 25.05.2019 р., в післяобідній час, ОСОБА_2 , перебував в м. Калуші по вул. Євшана. Перебуваючи біля будинку № 13, він з метою вчинення крадіжки зайшов в приміщення під`їзду № 1, де між 5-тим та 6-тим поверхом побачив кладовку, що належить потерпілому ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, пошкодивши двері, проник в зазначену кладовку і повторно, таємно викрав із приміщення кладовки бухти кабеля марки ВВП-П 2х1,5, в кількості 3 штук по 100 м., вартістю 10 грн. за м.п., бухти кабеля ВВП-П 3х1,5, в кількості 3 штук по 100 м., вартістю 14 грн. за м.п., бухти кабеля ВВП-П 2х2,5, в кількості 3 штук по 100 м., вартістю 15 грн. за м.п., бухти кабеля ВВП-П 3х2.5, в кількості 3 штук по 100 м., вартістю 22 грн. за м.п., бухти кабеля ПВС 2х1, в кількості 1 штуки довжиною 100 м., вартістю 9 грн. за м.п., продовжувач довжино 40м. в кількості 1 штуки, вартістю 500 грн., продовжувач, довжиною 10 м. в кількості 2 штук, вартістю по 200 грн. В подальшому викрадену кабельно-провідникову продукцію ОСОБА_2 упакував в сумки, що мав при собі та заховав в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 20 000 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов в якому просить стягнути з обвинуваченого 9597,00 грн. матеріальної шкоди, оскільки, частину викраденого майна йому повернено, а також вважає, що злочинними діями ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 15000,00 грн. і яку просить стягнути з обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, що маючи непогашену судимість, він проникнув в кладовку і викрав бухти кабелю. Детальніше пояснив, що 25.05.2019 р. десь в післяобідній час перебував в АДРЕСА_2 . Зайшов у 1 під`їзд цього будинку і між поверхами побачив кладовку із ненадійними дверима, звідки надумав вчинити крадіжку. В подальшому пошкодив замки дверей і проникнувши у приміщення кладовки. Звідти викрав бухти кабелю і переноски. Викрадене спакував у сумку, яку мав при собі, і переніс у підвал цього ж будинку. Частину кабелю встиг здати. Коли повернувся, то його застав потерпілий, який йому погрожував, через що він і втік. Крадіжку вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Просить суворо не карати.

Цивільний позов визнає частково, а саме суму матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, а моральну шкоду визнає частково. Вважає, що моральне відшкодування повинне бути значно меншим, ніж зазначене в позові.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що він працює електрмонтером. Він придбав кабель, що зробити ремонти у будинку своїх батьків. Кабель і переноски зберігав в кладовці свого будинку. Двері були зачинені на два замки. В суботу близько 18.00год., повертаючись додому він помітив, що двері кладовки розбиті і пропала кабельно-провідникова продукція. По слідах на сходах зрозумів, що його майно може бути в підвалі будинку. Далі він помітив в підвалі обвинуваченого і намагався його затримати, але той втік. В підвалі виявив своє майно, але не вистачало 5 бухт кабелю, вартість яких і просить стягнути з обвинуваченого. Також він витратив суму 997 грн. на ремонт дверей, які пошкодив обвинувачений. Через таку крадіжку він пережив стрес. Був вимушений змінити свої плани щодо ремонту. Також він витрачав час на походи в поліцію і в суд, замість того щоб виконувати свою роботу. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. Щодо міри покарання, то поклався на розсуду суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена самим обвинуваченим, ні стороною обвинувачення, як представлена прокурором, а ні потерпілим не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення злочину; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілого; кількості та обсягу викраденого майна і його вартості; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченого і корисливого мотиву, то зі згоди сторін кримінального провадження та потерпілого судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. Окрім того суд ухвалив дослідити докази, що стосуються заявленого цивільного позову, а саме докази, які визначають вартість викраденого майна та розмір понесених потерпілим збитків (долучені до цивільного позову), а також доводять обсяг моральної шкоди. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена повністю зібраними і дослідженими у судовому засіданні доказами, а його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та спосіб вчиненого злочину, зокрема те, що злочин було вчинено шляхом таємного проникнення у приміщення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 суд враховує те, що він має постійне місце проживання, скарг на нього по місцю проживання не надходило, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку в лікаря нарколога. Також ОСОБА_2 раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин і судимість на даний час не погашена і не знята. Він ніде не працює, тобто не має стабільних засобів для існування.

Така його поведінка і те, що він не вчинив жодних спроб відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду, свідчить про відсутність щирого каяття з його сторони.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить з`явлення із зізнанням, що зазначено в обвинувальному акті.

В обвинувальному акті у якості обтяжуючої покарання обставини зазначено вчинення злочину повторно, однак така обставина стороною обвинувачення покладена в основу кваліфікації обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як вчинення злочину повторно, тому суд не враховує дану обставину в якості обтяжуючої.

Інших обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просила врахувати дані про особу обвинуваченого, обставини справи і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Потерпілий щодо покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, а головним чином те, що обвинувачений вчинив злочин, будучи раніше судимим, і йому вже призначалось покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, а продовжив злочинну діяльність, тому суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Саме покарання у виді позбавлення волі суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином, в якому він просить стягнути 9597,00 грн. матеріальної шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування матеріальної шкоди потерпілий подав копію товарного чека № 73 від 18.05.2019 р. на купівлю кабельної продукції у сумі 19200,00 грн. та товарного чека № 3 від 10.06.2019 р. за оплату комплектуючих для ремонту дверей, які були пошкоджені при вчинені злочину.

Як пояснив потерпілий в судовому засіданні, частина завданої шкоди йому відшкодована шляхом повернення частини викраденого майна і вартість тієї частини майна, яку не повернено, а саме 5 бухт кабелю, становить 8600 грн. Дані щодо вартості викрадених переносок він не подавав, оскільки переноски йому повернені.

Моральну шкоду обґрунтував тим, що внаслідок вчинення крадіжки, йому завдано непоправимої моральної шкоди, яка виразилась у сильних душевних стражданнях та переживаннях, внаслідок чого він перестав спокійно спати, відчувати постійну тривогу, що злочинці знову можуть проникнути у його приміщення та викрасти цінні речі. Також, викрадення майна суттєво вплинуло на проведення електромонтажних робіт, пов`язаних з своєчасним ремонтом у квартирі, дачі та гаражі, що негативно вплинуло на його здоров`я, внаслідок чого виникли часті сердечні болі, що зумовлюють постійне вживання заспокійливих препаратів.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 визнав позовні вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди та частково визнав позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи цивільний позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Як слідує з обвинувального акту сума завданих збитків потерпілому внаслідок викрадення майна становить 20000,00 грн. І це не оспорюється всіма учасниками кримінального провадження.
Згідно представлених потерпілим товарних чеків про № 73 від 18.05.2019 р. № 3 від 10.06.2019 р., ринкова вартість викраденої кабельної продукції становить 19200,0 грн.,вартість ремонту дверей 997,00 грн. Частина викраденої кабельної продукції на суму 11400 грн. була повернена потерпілому, в тому числі повернені і переноски, вартість яких не зазначена в поданих потерпілим чеках. Тому сума збитків завданих злочином з урахуванням вартості ремонту дверей кладовки, які були пошкоджені внаслідок вчинення крадіжки, становить 9597,00 грн.
Таким чином, враховуючи підтверджений вище описаними доказами розмір завданих злочинними діями ОСОБА_2 потерпілому збитків на суму 9597,00 грн., суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задоволити повністю та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 9597,00 грн. матеріальної шкоди завданої злочином.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 які полягали у незаконному викраденні майна потерпілого, ОСОБА_5 зазнав душевних страждань, внаслідок позбавлення можливості користуватися даним майном. Враховуючи характер правопорушень, глибину, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань внаслідок викрадення у нього майна, дають суду підстави до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у визначеному потерпілим розмірі є неспівмірними завданій моральній шкоді, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги, що стороною позивача не надано достатніх доказів на підтвердження мотивів позовних вимог в цій частині. Позивачем, зокрема не надано будь-яких письмових доказів, які б стверджували, що останній мав сердечні болі та вживав внаслідок цього постійно заспокійливі засоби. Також, потерпілим необґрунтована заявлена сума моральної шкоди, чому саме у такому розмірі її слід стягнути з обвинуваченого. Суд, також враховує, що на досудовому слідстві, розмір шкоди відшкодований у розмірі більшому, ніж половина викраденого майна.

Таким чином, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_2 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 5000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

25.06.2019 р. ОСОБА_2 був затриманий працівниками Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 27.06.2019 р. обвинуваченому ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.08.2019 р. Проте, на даний час в кримінальному провадженні, в межах якого було обрано запобіжний захід, вирок ще не виносився.

Враховуючи те, що обвинуваченим вчинено злочин під час непогашеної судимості, то з метою забезпечення умов виконання вироку в частині призначеного покарання, а також уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, до набрання вироком законної сили до ОСОБА_2 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судових витрат немає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:
Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_2 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту затримання, а саме з 25.06.2019 р. з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальноїта моральної шкоди, завданої злочином - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , - 9597,00 грн. матеріальної шкоди завданої злочином та 5000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази: бухти кабелю марки ВВП-П 2х1,5, в кількості 2 шт. по 100 м. в поліетиленовій фабричній упаковці; бухти кабеля ВВП-П 3х1,5, в кількості 2 шт. по 100 м. поліетиленовій фабричній упаковці; бухти кабеля ВВП-П 2х2,5, в кількості 1 шт. по 100 м. в поліетиленовій фабричній упаковці; бухти кабеля ВВП-П 3х2.5, в кількості 2 шт. по 100 м. в поліетиленовій фабричній упаковці; бухти кабеля ПВС 2х1, в кількості 1 шт. довжиною 100 м в поліетиленовій фабричній упаковці; продовжувач довжиною 40 м. в кількості 1 шт.; продовжувач, довжиною по 10 м. в кількості 2 шт., які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 вважати повернутими за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя