Справа № 487/4438/19
Провадження № 1-кп/487/620/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року. Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000293 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області, є громадянином України, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (в редакції від 24.01.1995), постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 (в редакції від 17.12.2016) та п.12 Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 (в редакції від 27.06.2017) громадяни України, які досягли 21 річного віку, мають право на придбання та зберігання зброї та боєприпасів до неї, при умові отримання ними в органах внутрішніх справ відповідного дозволу на придбання зброї з подальшою її реєстрацією в органах внутрішніх справ на протязі 10 днів з дня придбання.

В порушення вказаних норм, ОСОБА_3 у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці, незаконно придбав 3 корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, кожен з яких споряджений вибуховою речовиною тротил та військові патрони калібру 5,45 мм у кількості 1080 штук, які є боєприпасами та почав незаконно зберігати їх при собі, без передбаченого законом дозволу, з метою подальшої реалізації за грошову винагороду.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, тобто: придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 14.03.2019 року о 14:25, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_3 , знаходячись на паркувальному майданчику біля готелю Турист у м. Миколаєві по вул.. Генерала Карпенка, 46, незаконно збув громадянину ОСОБА_6 за грошову винагороду у сумі 8300 грн. три корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, кожен з яких споряджений вибуховою речовиною тротил та патрони калібру 5,45 мм у кількості 1080 штук, виготовленими промисловим способом та придатними для здійснення пострілів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, тобто: збут бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім того, в невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, ОСОБА_3 придбав дві гранати типу Ф-1 та патрони, після чого останній приніс їх до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

14.03.2019 року в період часу з 20-00 год. до 21-20 год., під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_3 , виявлено та вилучено металеві предмети у кількості 130 штук, які згідно висновку судово-балістичної експертизу є боєприпасами а саме предмети у кількості 32 шт., з числа даних на експертизу є боєприпасами промислового виготовлення 9 мм патронами до пістолета Макарова, а предмети у кількості 98 штук, з числа даних на експертизу є боєприпасами виготовлення 7,62 мм патронами зразка 1943 року. Також, виявлено та вилучено два корпуси гранати Ф-1, два підривача УЗРГМ-2, які згідно висновку експерта є двома ручними осколковими гранатами Ф-1, які належать до категорії «бойові припаси» основного призначення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, тобто: придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

31.05.2019 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000293, і обвинуваченим ОСОБА_3 дійшли згоди, що:

-Підозрюваний беззастережно визнає вину під час судового розгляду кримінального провадження за ч. 1 ст. 263 КК України

-Підозрюваний взнає правильність кваліфікації його протиправних дій за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, збуті бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

-На підставі зібраних доказів, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, яким заподіяно шкоду лише державним інтересам, свою вину у вчиненні злочину визнає у повному обсязі за викладених обставин, щиро розкаюється, сторонами узгоджене покарання: за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, дослідивши письмові докази з метою перевірки наявності фактичних підстав для визнання винуватості, суд, розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Будь-які скарги під час кримінального провадження підозрюваним не подавались.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів. Права підозрюваної під час укладення угоди були дотримані, та судом не встановлені очевидні ризики невиконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Фактичні дії ОСОБА_3 охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

При цьому, суд також вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, узгоджене сторонами, оскільки воно, хоча і є мінімальним, але визначене у межах санкції відповідної норми.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Питання про речовий доказ суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.3 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000293 угоду про визнання винуватості від 31 травня 2019 року, укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів:

- за проведення експертизи зброї № 109 від 26.03.2019 року у сумі 1144 грн.;

- за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи 44/414 від 25.04.2019 року у сумі 1884,12 грн.

- за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи 45/415 від 25.04.2019 року у сумі 1570,10 грн.

- за проведення експертизи зброї № 85 від 15.03.2019 року у сумі 1001 грн., а всього 5599 грн. 22 коп. (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять грн.. 22 коп.)

Речові докази: - 123 патрони, 4 стріляних гільзи, 4 патрони в демонтованому стані з наколотими капсулами та первинна упаковка, упаковані в сейф-пакет експертної служби МВС України №3205958, передані до камері зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області; - залишки трьох ручних осколкових гранат та попереднє упакування, які поміщено до сейф-пакету експертної служби МВС України №3968502, передані до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області; - залишки двох ручних гранат Ф-1 та попереднє упакування, які поміщено до сейф-пакету експертної служби МВС України №3968501, передані до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області; - 1080 патронів калібру 5,45-мм, які є боєприпасами, а саме військовими патронами зі сталевим осердям, що виготовлені промисловим способом та є придатними для стрільби, які поміщено в сейф-пакет №2008010, передані до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУПУ в Миколаївській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1