ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2292/18 Номер провадження 11-кп/814/950/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 185 КК- С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 ОСОБА_5

з секретарем ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

та обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000767 за апеляційними скаргами захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 т червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Гадяч Полтавської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, не одружена, з середньою освітою, не працююча, раніше судима,-

визнана винуватою та засуджена за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Остаточно до відбуття призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Постановлено рахувати строк відбуття покарання з 13 листопада 2018 року.

Постановлено вирок в частині покарання, призначеного за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень, виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1144 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнано винуватою та засудженою в тому, що 25 вересня 2018 року близько 18 години 40 хвилин прибула до магазину «Простор», що належить ТОВ «Стиль Д», який розташований за адресою вул. Гетьманська, 11, м. Гадяч Полтавської області, де зі стелажа, на якому були розмішені парфуми, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з верхньої полиці жіночі парфуми "Jacques Battini Perle" об`ємом 100 мл вартістю 470 грн і з місця вчинення злочину з викраденим зникла, чим спричинила ТОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29 жовтня 2018 року близько 16 години ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні за місцем проживання ОСОБА_12 , а саме за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала 25 кг 600 грам картоплі вартістю 3 грн 80 коп. за 1 кг, мобільний телефон «VIAAN V182» із зарядним пристроєм в комплекті вартістю 215 грн 10 коп., жилет вартістю 18 грн 67 коп., джемпер вартістю 32 грн, а також вчинила крадіжку паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_12 і з місця вчинення злочину з викраденим зникла, чим спричинила потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 363 грн 05 коп.

Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченої ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 в частині визнання її винуватою за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України стосовно епізодів з потерпілим ОСОБА_12 , в іншій частині вирок суду змінити, призначивши більш м`яке покарання.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_13 вказує на відсутність доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 вчинила злочини, передбачені ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України стосовно епізодів з потерпілим ОСОБА_12 , оскільки вирок по даних епізодах грунтується лише на заяві і показах самого потерпілого та протоколі слідчого експеременту з потерпілим. Зазначає, що судом не враховано того, що допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 повідомив суду, що зустрівши ОСОБА_9 у відділені поліції, хотів допомогти ОСОБА_9 з продуктами (картоплею), запросивши її додому, а також пообіцяв оплатити дорогу назад. При цьому приїхавши ОСОБА_9 до ОСОБА_12 , останній був п`яний і почав чіплятися до обвинуваченої та порвав їй пуховик, але пообіцяв відшкодувати, при цьому на гарантію відшкодувати дав кредитну карточку, телефон та паспорт. Картоплю їй пообіцяв ОСОБА_12 .

По епізоду викрадення тестеру жіночих парфум захисник ОСОБА_13 вказує, що обвинувачена ОСОБА_9 вважала, що заволодіння тестером парфум, яким можна користуватися і який не продається, не є крадіжкою, а тому добровільно повернула його.

На аналогічні підстави посилається в своїй апеляційній скарзі і обвинувачена ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, а вирок в частині покарання призначеного за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень, виконувати самостійно.

В орбгрунтування апеляційних вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_9 є м`яким, оскільки воно не достатнє для виправлення обвинуваченої, оскільки ОСОБА_9 будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не стала, повторно в період іспитового строку вчинила кримінальне правопорушення. Ця обставина вказує на її значну суспільну небезпечність та відсутність наміру стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали свої апеляційні вимоги, промову прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, а тому не підтримує жодної апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованих висновків про вчинення ОСОБА_9 інкримінованих їй злочинів за обставин наведених у вироку.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованих висновків про вчинення ОСОБА_9 злочинів за обставин наведених у вироку.

Доводи обвинуваченої та її захисника про недоведеність її вини у вчиненні нею інкримінованих злочинів, оскільки у неї був відсутній умисел на викрадення майна як в магазині так і в господарстві ОСОБА_12 є неспроможними, з огляду на наступне.

З показань наданих обвинуваченою ОСОБА_9 вбачається, що вона не заперечує свою присутність як магазині «Простор» так і господарстві ОСОБА_12 та заволодіння в магазині парфумами, а в господарстві майном ОСОБА_12 та його паспортом, але вважала, що парфуми не мають цінності, так як вони не були товаром, який продавався, а всі речі ОСОБА_12 надав їй добровільно. Про наявність паспорту у одязі, який їй надав ОСОБА_12 , вона не знала і виявила його під час повернення до дому на таксі.
Разом з цим колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність умислу ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном грунтується на повно досліджених в судовому засіданні доказах і є обгрунтованим.
Так допитана в якості представника потерпілого, а саме керуюча магазином «Простор» показала, що було виявлено відсутність тестера парфум. Після перегляду відеозапису було встановлено, що даним товаром, ціна якого складала 470 гривень, заволоділа ОСОБА_9 .

Доводи ОСОБА_9 про те, що дані парфуми не мали вартості, так як вони були тестером є безпідстаними, так як відповідно до акту перевірки інвентаризації цінностей в магазині «Простор» від 01.10.2018 року виявлена недостача на суму 470 гривень, а з даних камер відеоспостереження вбачається, що саме ОСОБА_9 заволоділа даним товаром, який перебував на стелажі в магазині і містив цінник вартості в сумі 470 гривень.

Доводи потерпілої та її захисника про те, що речі в господарстві ОСОБА_12 їй надав сам господар за рахунок відшкодування за пошкоджену ним її куртку суперечать доказам досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_12 звернувся в той же день до поліції про зникнення речей і паспорту та вказав, що ними незаконно заволоділа ОСОБА_9 ..

Відповідно до протоколу огляду зниклі в господарстві ОСОБА_12 речі, а саме одяг, мішок картоплі, мобільний телефон, зарядний пристрій для телефону та паспорт на імя ОСОБА_12 були вилучені у ОСОБА_9 ..

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що восени 2018 року вона бачила як ОСОБА_12 йшов до дому з якоюсь дівчиною, а через деякий час до двору ОСОБА_12 під`їхав автомобіль, з якого вийшов хлопець який разом з дівчиною винесли з господарства ОСОБА_12 мішок та сумку, які поклали в автомобіль та поїхали.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що він бачив як з двору Тростяна вийшли два хлопці та дівчина, які погрузили мішок та одну чи дві сумки та поїхали. ОСОБА_12 в той час він не бачив.

Свідок ОСОБА_16 показав, що восени 2018 року один хлопець попросив зїздити до с. Сватки. По дорозі вони забрали ще одного хлопця. В с. Сватки біля одного з господарств побачив дівчину, котра з одним із хлопців пішла у двір та винесли мішок та дорожню сумку. ОСОБА_12 він не бачив.

Аналогічні показання надали і свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Даючи аналіз цим показанням та іншим доказам, наведеним у вироку колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про виниклий у ОСОБА_9 злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_12 та його паспортом.

Доводи ОСОБА_9 про те, що це були речі надані добровільно ОСОБА_12 в рахунок відшкодування за пошкодження куртки є також неспроможними і в розумінні співвідношення розміру шкоди завданої пошкодженням куртки і кількістю та вартістю речей та товару, якими заволоділа ОСОБА_9 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_19 у вчинені інкримінованих злочинів грунтується на належних та допустимих доказах, а тому доводи апеляцій ОСОБА_9 та її захисника колегія суддів визнає такими, що не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченої та її захисника.

Доводи апеляційної скарги прокурора про мягкість призначеного ОСОБА_9 покарання не грунтуються на чинному законодавстві, так як прокурор не навів будь-яких конкретних обставин, які суд не врахував при призначенні покарання, а суд навпаки у вироку врахував всі загальні засади призначення покарань, прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 та оцінив відсутність обставин, які як помякшують та обтяжують покарання, та на думку колегія суддів призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення засудженої та попередження нових злочинів, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

При розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли вплинути на прийняття законного і обгрунтованого рішення, у звязку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку.

Разом з тим колегія суддів дослідивши вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 вважає, що висновок суду про відсутність підстав для призначення покарання за сукупністю злочинів суперечить вимогам ст. 70 КК України, відповідно до положень якої при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначення покарання змінити, призначивши покарання ОСОБА_9 з врахуванням даних про її особу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про відсутність підстав для застосування положень ч.1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 , захисника в її інтересах та прокурора залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року стосовно ОСОБА_9 - змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України до покарання призначеного судом, а саме за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначити покарання у виді 2/двох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного цим вироком частково приєднати покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.06.2018 року та остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про самостійне виконання покарання за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про відсутність підстави для застосування при призначенні ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту оголошення даної ухвали, але може бути оскаржений протягом 3-х місяців шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_4 . ОСОБА_5 .