Дата документу 22.08.2019 Справа № 322/690/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/689/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/690/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, в якому вказав, що в ніч на 06 червня 2019 року, невстановлена слідством особа, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проникла у приміщення Тернуватської селищної бібліотеки УКУ «Новомиколаївська центральна районна бібліотека», розташоване по вул. Центральній, 7 в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, звідки таємно викрала належні Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області шість комплектів садово-паркових ліхтарів, чим спричинила Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області матеріальну шкоду.

За даним фактом 06 червня 2019 року було розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

21 червня 2019 року, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, з маркуванням № НОМЕР_1 , предмет, схожий на цівку до мисливської рушниці, з маркуванням № 5292 ШФ, предмет, схожий на ствол до мисливської рушниці, предмет, схожий на приклад до мисливської рушниці, предмет схожий на штик - ніж (багет), з маркуванням 420С, предмет схожий на штик - ніж (багет), без маркування.

Орган досудового розслідування, посилаючись на те, що вилучені речі можуть бути предметами, обіг яких заборонений, та в подальшому можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, просив накласти арешт на вищевказані речі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що речі, про накладення арешту на які зазначено у клопотанні, не відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України. Крім того, слідчий звернувся до суду з клопотанням з пропуском строку, передбаченого ст.171 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що при вилучені будь-якої бойової одиниці чи боєприпасів стверджувати, що вказані предмети вилучені з обігу не можливо, оскільки відповідь на вказане питання може надати лише експерт у своєму висновку за результатами експертного дослідження. Таким чином, вилученні предмети до проведення відповідного експертного дослідження вважаються тимчасово вилученими. Натомість, оскільки існує ймовірність, що вони вилучені з обігу, їх відношення до кримінального провадження, в рамках якого їх вилучено, не має значення.

Також зазначає, що обшук був проведений 21.06.2019 року, слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна 24.06.2019 року, оскільки останній день для звернення з клопотанням припадав на вихідний день, клопотання було подано на наступний робочий день, а тому строк на звернення з клопотанням пропущений не був.

На підставі викладеного, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_9 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома. Справа розглядається за відсутності ОСОБА_9 по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що вилучені речі можуть бути предметами, обіг яких заборонений, та в подальшому можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, а тому просив накласти арешт на вищевказані речі.

На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0000180 від 06 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та інші копії документів, якими, на думку слідчого, обґрунтовується клопотання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що речі, про накладення арешту на які зазначено у клопотанні, не відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України. Крім того, слідчий звернувся до суду з клопотанням з пропуском строку, передбаченого ст.171 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000180 від 06 червня 2019 року за фактом скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 06 червня 2019 року, невстановлена слідством особа, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проникла у приміщення Тернуватської селищної бібліотеки УКУ «Новомиколаївська центральна районна бібліотека», розташоване по вул. Центральній, 7 в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, звідки таємно викрала належні Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області шість комплектів садово-паркових ліхтарів, чим спричинила Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області матеріальну шкоду.

21 червня 2019 року, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, з маркуванням № НОМЕР_1 , предмет, схожий на цівку до мисливської рушниці, з маркуванням № 5292 ШФ, предмет, схожий на ствол до мисливської рушниці, предмет, схожий на приклад до мисливської рушниці, предмет схожий на штик - ніж (багет), з маркуванням 420С, предмет схожий на штик - ніж (багет), без маркування.

Перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Як визначено у нормах законів, на які послався слідчий суддя, арешт майна під час досудового розслідування може застосовуватись виключно щодо майна підозрюваного або особи, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, відносно майна юридичної особи, якщо до юридичної особи може бути застосований захід у вигляді конфіскації майна.

Клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.3 ст.185 КК України.

Матеріалами клопотанням, з огляду на ту кваліфікацію кримінального правопорушення в рамках якого подане клопотання слідчого, не доведено, що зазначене майно одержано внаслідок вчинення злочину, є предметом чи знаряддям вчинення злочину, а відтак на нього не може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України.

При цьому слід зауважити, що не може бути метою накладення арешту і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру у зв`язку з тим, що санкцією ч.3 ст.185 КК України не передбачена конфіскація майна як вид покарання, а забезпечення виконання можливого покарання не передбачено як мета арешту майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Але в матеріалах справи відсутній будь-які дані щодо пред`явлення цивільного позову, заявленого потерпілим, а саме Тернуватською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області, чи прокурором, оскільки збитки спричинені державі, а накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження на підставі того, що потерпілим можливо буде пред`явлено цивільний позов не відповідає вимогам ст.170 КПК України та не входить в перелік підстав, за якими може бути накладено арешт на майно.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Натомість, слідчим та прокурором не було надано будь-яких даних, що зазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Під час апеляційного розгляду прокурором також не додано додаткових доказів, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Не навів таких доказів прокурор і в апеляційній скарзі.

Також, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що вилучене під час обшуку майно не є ані предметом злочину, ані знаряддям в рамках кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, тобто не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження за ст.263 КК України не реєструвалось. Не надав таких доказів прокурор і в суді апеляційної інстанції, а саме витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З наданих матеріалів вбачається, що обшук був проведений 21.06.2019 року, останній день для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна припадав 23.06.2019 року, що був вихідним днем, клопотання було подано до суду 24.06.2019 року, на наступний робочий день, тобто колегія суддів вважає, що строк на звернення з клопотанням про арешт майна слідчим не був пропущений, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними, але не спростовують правильність висновків слідчого судді щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172,173,370,372 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4