Справа № 645/4789/19
Провадження № 1-м/645/3/19
УХ В А Л А
Іменем України

09 серпня 2019 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 15 вересня 2017 року Ленінським районним судом м. Єкатеринбургу за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 10 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, зі штрафом в розмірі 100 000,00 рублів,-

в с т а н о в и в:

30 липня 2019 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність з законодавством України стосовно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого 15 вересня 2017 року Ленінським районним судом м. Єкатеринбургу за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

За вироком суду ОСОБА_4 скоїв замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, вчинене групою осіб за попередньою змовою, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет».

Заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовим клопотанням в порядку ст.602 КПК України про приведення вищезазначеного вироку у відповідність з законодавством України та просила суд: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з КК України; вирішити питання щодо виконання вироку суду в частині стягнення з засудженого штрафу.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, у клопотанні просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України участь представника Міністерства юстиції України по даній категорії справ не є обов`язковою.

Прокурор Немишлянського вдділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 15 вересня 2017 року Ленінським районним судом м. Єкатеринбургу за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 10 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, зі штрафом в розмірі 100 000,00 рублів.

Відповідно до довідки начальника Слідчого ізолятору № 1 м. Єкатеринбурга Свердловської області від 23 жовтня 2017 року вирок суду набрав чинності 07 жовтня 2017 року (а.с.13).

Ленінським районним судом м. Єкатеринбургу дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, вчинене групою осіб за попередньою змовою, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з незалежних від цієї особи обставин.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ВК-5 ГУФСВП Росії по Свердловській області. Станом на 12 квітня 2019 року відбув 2 роки 5 місяців 9 днів, початок строку 15.09.2017 року, кінець 02.09.2026 року, зараховано покарання з 03.11.2016 року по 14.09.2017 року (а.с.18).

Засуджений є громадянином України, останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . (а.с.48, 52).

12 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до директора ФСВП Росії з заявою про переведення його для подальшого відбування покарання до України, мотивуючи проживанням на території України, письмово підтвердив, що йому роз`яснені юридичні наслідки його передачі до України для подальшого відбування покарання (а.с.17)

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі Конвенція) визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Відповідно до ст. 10 Конвенції в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності, строк покарання який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Ленінським районним судом м. Єкатеринбургу дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, вчинене групою осіб за попередньою змовою, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з незалежних від цієї особи обставин.

За умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України дії засудженого мали бути кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України. Санкція за цей злочин закріплює покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що максимальне покарання за ч.3 ст.307 КК України складає 12 років позбавлення волі, за діючим законодавством України покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України не може перевищувати 8 років позбавлення волі.

Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 68 КК України, є меншим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд визначає максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, у вигляді 8 років позбавлення волі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 610 КПК України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

Окрім цього, вироком Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року ОСОБА_4 було засуджено до додаткового покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 000,00 рублів.

Згідно з ч.5 ст.610 КПК України відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачені покарання у вигляді позбавлення волі та конфіскації майна.

Згідно ч. 3 ст. 53 КК України штраф, як додаткове покарання, може бути призначене лише тоді, коли його спеціально передбачено в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу.

Таким чином, додаткове покарання у вигляді штрафу, призначене вироком Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року не підлягає виконанню на території України.

Окрім того, суд зазначає, що з правового висновку Верховного Суду від 05.09.2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) вбачається, що при вчиненні особою злочину в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно) під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Відповідно до положень абз. 1 ч. 5 ст. 72 КПК України, зі змінами, що діяли в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було зараховано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили) з 03.11.2016 року по 07.10.2017 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 372, 610 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством Українивирок Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 10 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, зі штрафом в розмірі 100 000,00 рублів.

Визначити, що відповідальність за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, у вчиненні якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року, - передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу від 15 вересня 2017 року, відраховувати з 15 вересня 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили) з 03 листопада 2016 року до 07 жовтня 2017 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового розгляду до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Повний текст ухвали виготовлено 09 серпня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1