Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0003381 від 23.09.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003381 від 23.09.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 296 КК України.
Так, 24.09.2019 р. о 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 був затриманий працівниками Подільського УП ГУ НП у м. Києві в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. На підставі зібраних доказів 26.09.2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та 31.10.2019 р. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України. 26.09.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, строком до 22.11.2019 р. включно.
Також, слідчий у клопотанні посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, відповідно до яких, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. З огляду на що зазначає, що під час проведення слідчих (розшукових) дій за вказаним кримінальним провадженням, здобуто достатні данні для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 з приводу обставин злочину; протоколом огляду фотознімку та відеозапису на мобільному телефоні за участю свідка ОСОБА_8 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав особу ОСОБА_10 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 з приводу обставин злочину; протоколом проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , під час якого вилучено одяг останнього, в якому він перебував під час вчинення злочину; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особу для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_15 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_15 , який впізнав особу ОСОБА_10 як особу правопорушника; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 ; під час якого останній показав про обставини вчинення злочину; протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_15 , під час чого останній впізнав власні речі, якими незаконно заволоділи ОСОБА_10 та ОСОБА_5 ; протоколом проведення освідування ОСОБА_5 , під час чого зафіксовано його особливі прикмети, про які показували свідки та потерпілі; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , який впізнав особу ОСОБА_5 , як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , який впізнав особу ОСОБА_10 , як особу правопорушника; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_17 , який впізнав особу ОСОБА_5 , як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_17 , який впізнав особу ОСОБА_10 , як особу правопорушника; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_18 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_18 , який впізнав особу ОСОБА_10 , як особу правопорушника.
Враховуючи зазначені обставини, метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; недопущення виявлення та фіксації інших епізодів кримінальних правопорушень; вчинення інших кримінальних правопорушень.
Відповідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, у досудового слідства є достатні підстави вважати, що ризик переховування від слідства та суду актуальний й по теперішній час, у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, викрито інші епізоди злочинних дій останнього, зібрано достатню кількість доказів, які вказують та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Перебування на волі ОСОБА_5 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Цей ризик вже підтверджений, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочинів залишив фактичне місце проживання у місті Києві, зібравши власні речі покинув територію міста Київ саме з метою переховування, виїхавши на територію Житомирської області, де мав намір далі переховуватись, однак, на трасі «Київ Чоп» останнього було затримано. Тобто, дії ОСОБА_5 були продумані та прораховані з тією метою, щоб не бути викритим у вчиненні злочинів. Такі дії ОСОБА_5 вказують на те, що останній у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який продовжить здійснювати спроби до переховування від органу досудового розслідування, а також спрямовані на уникнення покарання та ухилення від правосуддя, також дає підстави вважати, що ризик переховування від слідства та суду є повністю підтвердженим та актуальним й на теперішній час.
Ризик знищення речових доказів також є актуальним на даній стадії досудового розслідування, оскільки, ще вирішується питання спричиненого матеріального збитку одному з потерпілих, так як на даний час не відшукано все викрадено майно, яке належить потерпілому ОСОБА_15 , а вказані речі є доказами вчинення злочину та мають істотне значення для досудового розслідування. Органом досудового розслідування вживаються дії, спрямовані на відшукання майна, яким незаконно заволоділи ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , а перебування на волі останніх, надасть можливість підозрюваним вчинить дії, спрямовані на переховування цього майна, або знищення.
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, не відпав, на теперішній час є збільшеним та актуальнішим, а ніж на період обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 . Так, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до органу досудового розслідування звернулись четверо потерпілих із заявами про вчинення відносно них кримінальних правопорушень, пов`язаних із насильством та погрозою застосування насильства, та, як результат, спричинення їм численних тілесних ушкоджень. Двоє потерпілих у цьому кримінальному провадженні є неповнолітніми, а тому перебувають у більш вразливому та психологічно пригніченому стані ніж інші. Майже кожен з шести потерпілих під час надавання показань зазначили, що й досі побоюються за своє життя та здоров`я, в адресу кожного висловлювались погрози фізичної розправи. Потерпілий ОСОБА_19 досі перебуває на стаціонарному лікуванні, та знаходиться у такому стані, яке виключає можливість проведення із ним будь-яких слідчих та процесуальних дій, тобто показання ще не надавав. Перебування на волі ОСОБА_5 , який під час вчинення злочинів застосовував та погрожував застосуванням фізичного насильства потерпілим, свідкам та стороннім особам з метою залякування, матиме можливість з метою ухилення від відповідальності продовжити таку саму поведінку відносно потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Таким чином, існують реальні підстави протиправного незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань, оскільки показання в судовому засіданні останні ще не надавали.
Щодо актуальності й на теперішній час ризику недопущення виявлення, фіксації та інкримінування інших епізодів кримінальних правопорушень, то слідчий зазначає, що на даний час ще продовжуються слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на документування протиправної поведінки підозрюваного відносно потерпілих, у тому числі, які ще не інкриміновані ОСОБА_5 . Перебування на волі надасть можливість підозрюваному вчинити дії, спрямованні на унеможливлення фіксації злочинів та притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не відпадає та не втрачає свою актуальність у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 раніше судимий: 12.08.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 25.03.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі до 4 років із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України 3 років іспитового строку; 22.09.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі до 4 років 1 місяця. Звільнений з місць позбавлення волі 04.07.2019 р. Це свідчить про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не робить, не виправляється та продовжує свою злочинну діяльність, тобто, представляє собою загрозу суспільству.
Всі вище перелічені ризики є підтвердженими та актуальними на даний час, а тому є підставою у продовженні застосування запобіжного заходу. Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ще й тому, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на потерпілих та свідків. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості, та до права власності інших осіб.
З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, з огляду на зазначене просить продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, зазначив, що повідомлення про підозру та зазначені в клопотанні ризики є необґрунтованими, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні клопотання, а у випадку, якщо слідчий суддя прийде до іншого висновку, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання у зв`язку з наступним.
26.09.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком до 22.11.2019 р., включно.
Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно з частиною першою ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Також, вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно статей 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України, обґрунтована підозра означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні додані до клопотання документи, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 органом досудового розслідування.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який раніше судимий: 12.08.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України; 25.03.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України; 22.09.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 186 КК України, звільнений з місць позбавлення волі 04.07.2019 р.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та яке передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та яке передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості та передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 4 років.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, є людиною молодого віку, здоровий за станом здоров`я, документів про офіційне працевлаштування суду не надано, в Києві фактично не має постійного місця проживання, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, покарання за яке відбував в місцях позбавлення волі. При цьому злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено через короткий проміжок часу після звільнення підозрюваного з місць позбавлення волі. А тому, є підстави вважати, що підозрюваний, не маючи міцних соціальних зв`язків, з огляду на тяжкість можливої відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування.
Актуальним також є ризик того, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідка, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі, може вливати на останніх з метою зміни останніми своїх показів, а також знищити частину викраденого майна, місце знаходження якого ще не було встановлено органом досудового розслідування.
Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний може переховується від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному правопорушенні, цим підтверджується наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та його наслідки, соціальну небезпеку вказаного кримінального правопорушення, докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого та свідка. Для запобігання цих ризиків слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Виходячи з встановленого судом, слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на зазначене, характер та фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, яке віднесено згідно статті 12 КК України, до особливо тяжких злочинів. Між тим, санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від від семи до дванадцяти років.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, останній може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному, та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу підозрюваним у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з тим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
При цьому, судом встановлено, що фактичне затримання підозрюваного ОСОБА_5 відбулось 24.09.2019 р. о 22 год. 20 хв., з огляду на що клопотання в частині продовження строку тримання під вартою до 25.11.2019 р. задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 199 КПК України, обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є те, що у кримінальному провадженні необхідно призначити та отримати висновок судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_19 ; отримати висновок призначеної товарознавчої експертизи щодо встановлення спричиненого матеріального збитку потерпілому ОСОБА_15 ; отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_16 ; отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_17 ; отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_18 .
Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку з особливою складністю та тривалістю проведення вищезазначених експертиз та кількістю епізодів злочинної діяльності підозрюваних та як результат необхідності проведення великого об`єму слідчих (розшукових) та процесуальних дій.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
При цьому необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0003398 від 23.09.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково;
Продовжити строк тримання під вартою та утримувати в Київському слідчому ізоляторі підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 год. 20 хв. 24 грудня 2019 року включно;
Ухвала слідчого судді діє до 24 грудня 2019 р. та підлягає негайному виконанню після її проголошення;
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1