Справа № 1-17-2005
Провадження № 1-р/392/1/19
У Х В А Л А

15 липня 2019 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Кавун Т.В.

при секретарі Стець Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення вироку,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 року та 02.05.2019 року на адресу Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшли заяви від засудженого ОСОБА_1 про роз`яснення вироків Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.01.1995 року справа № 1-14 та 14.01.2005 року справа № 1-17.

Свої заяви мотивує тим, що у вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.01.1995 року справа № 1-14 зазначено, що він є громадянином України, а у вироку Маловисківського районного суду від 14.01.2005 року він є особою без громадянства, тому просить суд роз`яснити інформацію за даними вироками щодо його громадянства. Крім того, просить постановити ухвалу про встановлення факту того, що він є громадянином України, оскільки з 1983 року безвиїзно проживає на території України.

Вивчивши заяви, матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення суду є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст. 372 і 374 КПК України.

Згідно акту від 04.03.2008 року за № 1 «Про вилучення та знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню», на підставі діючої на той час Інструкції про порядок передання до архіву суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівів судових справ та документів діяльності суду, наказ ДСА України від 14 липня 2003 року № 277, згідно пункту 9.3 з відібраних для знищення справ для постійного зберігання вилучено оригінали рішень, ухвал, постанов судів та наступні ухвали і постанови судів вищого рівня, справу № 1-14 знищено.

Як вбачається з матеріалів справи № 1-17 від 2005 року, а саме довідки Кіровоградської ВК № 6 від 22.02.2003 року серії 00 № 138336 виданої на ім`я ОСОБА_1 в графі громадянство зазначено без громадянства, характеристики виданої сільським головою Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянин, особа без громадянства, проживав з березня 2003 року без прописки в с. Димине Лозуватської сільської ради (а.с.93-94).

Справа № 1-14 знищена, а в матеріалах справи № 1-17 відсутні документи, які вказують на набуття громадянства України, тому, підстав для роз`яснення судового рішення не встановлено, адже як вирок суду від 04.01.1995 року так і вирок суду від 14.01.2005 року містять відомості щодо анкетних даних встановлених судом на час розгляду справи і є зрозумілим.

Процедурні питання щодо набуття та припинення громадянства України визначені Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 (у редакції Указу Президента України від 27.06.2006 p. № 588/2006), належність набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України " Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України. Особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст. 293 ч. 1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тому, для встановлення факту громадянства необхідно звернутися до суду з відповідною заявою з доданими матеріалами на підтвердження факту який потрібно встановити.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подані засудженим заяви про роз`яснення вироку суду в порядку ст. 380 КПК України за наведеними в ній доводами та встановлення громадянства України не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 380 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення або з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: Т.В. Кавун