Справа № 487/4663/16-к
Провадження № 1-кп/487/41/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєваа кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003184 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Болград Одеської області, громадянки України,українки , з вищою освітою, розлученої, є пенсіонером за віком, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої -
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами поліцейського ОСОБА_6 шляхом висунення йому протиправної вимоги передачі грошових коштів, погрожуючи у разі невиконання її протиправної вимоги, обмежити його право на виконання своїх службових обов`язків шляхом написання скарг на його дії з метою призначення проведення службових перевірок його діяльності та, в подальшому, звільнення його з займаної посади, вчинила злочин при наступних обставинах.

Так, 06.07.2016 року,приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, прибувши до службового приміщення поліції на території Центрального ринку м. Миколаєва висунула працівнику поліції ОСОБА_6 протиправну вимогу передати їй грошові кошти у розмірі 3200 гривень, погрожуючи у разі невиконання її протиправної вимоги, обмежити його право на виконання своїх службових обов`язків шляхом написання скарг на його дії з метою призначення проведення службових перевірок його діяльності та в подальшому, звільнення його з займаної посади.

ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаний про діяльність ОСОБА_3 як особи, яка регулярно направляє скарги на дії службових осіб органів поліції та в своїх скаргах безпідставно вказує на факти, що ганьблять честь та гідність працівників правоохоронних органів, реально сприйняв погрози ОСОБА_3 , яка у разі відмови виконати її незаконну вимогу щодо передачі грошових коштів, могла таким чином обмежити його права.

08.07.2016 року,приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прибувши до службового приміщення поліції на території Центрального ринку м. Миколаєва, та висунула протиправну вимогу передати їй грошові кошти у розмірі не 3200 гривень, а 7000 гривень, після чого вона не буде обмежувати його права.

15.07.2016 року,приблизно об 11 год. 55 хв. потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому приміщенні поліції, розташованому на території Центрального ринку в м. Миколаєві, передав ОСОБА_3 частину грошових коштів, які вимагала остання, в розмірі 2000 грн., які ОСОБА_3 отримала та пообіцяла не обмежувати його права на виконання своїх службових обов`язків шляхом написання безпідставних скарг, які, в свою чергу, потягли б проведення службової перевірки та можливого звільнення його з займаної посади, після отримання повної суми грошових коштів.

20.07.2016 року,приблизно о 13 год. 15 хв. потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в службовому приміщенні поліції, розташованому на території Центрального ринку в м. Миколаєві, передав ОСОБА_3 другу частину грошових коштів від раніше оголошеної суми, а саме 5000 грн.

ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, отримала другу частину раніше оголошеної нею суми грошових коштів в розмірі 5000 грн. від ОСОБА_6 , пообіцявши не вчиняти дії направлені на обмеження прав працівника поліції.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду у розмірі 7000 грн.

Таким чином дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.189 КК України,та визнає її винуватою у вимозі передачі чужого майна з погрозою обмеження прав,тобто вимагання.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
З урахуванням повного визнання обвинуваченою своєї вини у скоєнні інкримінованого злочину, судом , в порядку ч.3 ст.349 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням характеризуючих матеріалів на обвинувачену ОСОБА_3 .
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що на протязі 2016 року вона неодноразово направляла в різні установи скарги на поліцейського ОСОБА_6 , оскільки він не виконував свої службові повноваження. В липні 2016 року , через тяжкий матеріальний стан та потребу грошових коштів на придбання ліків вона висунула працівнику поліції ОСОБА_6 вимогу передати їй грошові кошти у розмірі 7000 гривень, погрожуючи у разі невиконання її протиправної вимоги, продовжувати писати на нього скарги, на що той пгодився.

15.07.2016 року, ОСОБА_6 , у службовому приміщенні поліції, розташованому на території Центрального ринку в м. Миколаєві, передав їй частину грошових коштів, які вона вимагала, в розмірі 2000 грн. Вона їх отримала та пообіцяла більше не писати на нього скарги

20.07.2016 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в службовому приміщенні поліції, розташованому на території Центрального ринку в м. Миколаєві, передав їй другу частину грошових коштів від раніше оголошеної суми, а саме 5000 грн. , після цього її було затримано працівниками поліції.

В скоєному вона щиро розкаялась.
Такі показання обвинуваченої надані суду без будь-якого примусу, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що підтверджують правильність розуміння ним встановлених обставин кримінального правопорушення,їх добровільність та істинність її позиції.
Потерпілий в судове засідання не з`явився.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття. Обставин,що обтяжує покарання судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних підстав призначення покарання, межі санкції статті ч.1 ст.189 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положення ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості злочину, дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_3 ,яка вину свою визнала повністю, раніше не судима, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та не перебуває на обліку у Обласному наркологічному диспансері , є пенсіонером за віком з 2003 року,людиною похилого віку.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_3 злочину, беручи до уваги дані, що характеризують обвинувачену, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції її від суспільства з призначенням покарання із застосуванням ст.75 .ст.76 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 просила застосувати до неї амністію, оскільки вона на день вчинення кримінального правопорушення та на час набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" досягла пенсійного віку , вона вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п."г" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили , які на день набрання чинності цим законом досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на момент вчинення злочину та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вперше вчинила кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 06.07.2016 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню підлягають вирішенню в порядку ст.ст.100 КПК України .
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України та призначити їй покарання за вказаною статтею у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75,ст.76 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити строком на 1 рік, зобов`язавши її періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1