У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором, у кримінальному провадженні № 0001415 від 27.11.2019 року про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 27.11.2019 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що на відрізку автодороги М06 сполученням «Київ-Чоп» об`їзна с. Глибоке, Ужгородського району трапилась дорожньо-транспортна пригода. Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив контактування з автомобілем марки «Lada» у зв`язку з яким останнього по інерції направило вперед по ходу руху де в подальшому допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy». В результаті вказаної події водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» та пасажир автомобіля марки «Volkswagen Caddy» були доставлені до медичних закладів з тілесними ушкодженнями.

27.11.2019 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001415 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

27.11.2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном.

Власником транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , а за кермом вказаного т/з на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував ОСОБА_5 .

27.11.2019 року постановою слідчим слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, т/з марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказаний автомобіль є доказом у кримінальному провадженні, адже він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (він є матеріальним об`єктом, який міг зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речовий доказ. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судових експертиз із використанням автомобіля, а тому слідчий просить накласти арешт на тимчасом вилучене майно, а саме: «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та визначити місце зберігання таких.

У судове засіданні слідчий не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наданий слідчому судді рапорт.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001415 від 27.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в ході проведення якого встановлюються обставини дорожньо-транспортної пригоди, за якої водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив контактування з автомобілем марки «Lada» у зв`язку з яким останнього по інерції направило вперед по ходу руху де в подальшому допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy». В результаті вказаної події водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» та пасажир автомобіля марки «Volkswagen Caddy» були доставлені до медичних закладів з тілесними ушкодженнями.

27.11.2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном.

Власником транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , а за кермом вказаного т/з на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував ОСОБА_5 .

27.11.2019 року постановою слідчим слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

Слідчим доведено, що вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001415 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Крім того, слідчим доведено, що накладення арешту на вказаний т/з, в рамках даного кримінального провадження, викликано необхідністю для подальшого детального огляду транспортного засобу та можливої фіксації на ньому слідової інформації, що неможливо без вказаного вище транспортного засобу.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилученого транспортного засобу як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.
Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги те, що у відповідності до вимог ч.11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що заборона користуватися транспортним засобом автомобілем марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 , може завдати надмірного обмеження прав власника (володільця) майна. В той же час, заборона розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження речового доказу та не призведе до приховування, знищення, перетворення чи відчуження останнього і таке втручання у права та інтереси власника майна на переконання суду буде виправданим і достатнім.
Що стосується вимог слідчого про визначення місця зберігання вилученого майна, то такі вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволенню, оскільки в повноваження слідчого судді, під час розгляду клопотання про арешт майна, не входить вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів по справі, а вказане питання є виключною прерогативою слідчого, який розслідує кримінальне провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 27.11.2019 року, в ході огляду місця події, а саме на: т/з марки «Lada» модель «212140», д.н.з. НОМЕР_1 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною розпорядження ним (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1