Справа № 572/2287/19
Провадження № 1-кс/572/810/19
УХВАЛА
29 липня 2019 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000731 від 24.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000731 від 24.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 388 КК України, як замах на незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 388 КК України Прокурор Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки МАЗ 5334 вантажний автокран, синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель Волинської обл., Маневицького р-ну, с. Рудники та який має значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ, адже він використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що 24.07.2019 службові особи ПАТ «Мостобуд», «Мостобудівельний загін №60» організували прибуття групи осіб на територію, що знаходиться по вул. Заводська, 9 в м. Сарни, Рівненської обл., для демонтажу майна на яке накладено арешт.
Транспортний засіб марки МАЗ 5334 спеціальний вантажний автокран до 10Т-С, синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який може мати значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ, адже вище вказаний транспортний засіб використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
На даний час, існують реальні підстави вважати, що повернення вищевказаного майна особі, у якої воно вилучене, а саме у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя Волинської обл., Маневицького р-ну, с. Рудники, може призвести до приховування, зникнення, втрати чи передачі зазначеного речового доказу. Вказані обставини свідчать про можливість втрати речового доказу, що в подальшому негативно вплине на якість досудового розслідування.
Вказаний вище транспортний засіб, може бути використаний як доказ обставин, що мають значення для розкриття та прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні та відповідно являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор в судове засідання не з`явився, письмовою заявою підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема в клопотанні про арешт майна прокурор не довів підстав вважати, що тимчасове вилучене майно відносно якого було подано клопотання про арешт здобуте злочинним шляхом, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені докази, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки МАЗ 5334 вантажний автокран, синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.
Копію ухвали надіслати заінтересованим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: