Справа №639/3638/19
Провадження №1-кс/639/3533/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного 16.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000893 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Мотивоване клопотання тим, що за адресами м. Харків, пр. Ново-Баварський, 87 та 87-а самовільно зайнята ділянка, площею 1,1453 га, внаслідок чого за даними ГУ Держгеокадастру у Харківській області заподіяно шкоду інтересам держави на загальну суму 460 719, 68 гривень.

Крім цього, встановлено, що за вказаними адресами знаходилися відомчі дитячі садки «Харківського канатного заводу», які мали юридичну адресу м. Харків, пр. Ілліча, 81, корпуси №1 та №2. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова №51-18 від 05.06.2001 змінено юридичну адресу дитячих садків, а саме корпусу №1 на пр. Ілліча, 87, а корпусу №2 на пр. Ілліча, 87-а.

20.07.2001 нежитлові приміщення розташовані за адресою: м. Харків, пр. Ілліча, 87 (пр. Ново-Баварський) АТ «Харківський канатний завод» відчужив на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_4 , а нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (пр. Ново-Баварський) на користь ОСОБА_5 .

Також встановлено, що Харківська міська рада, як розпорядник землі в межах міста Харкова, не приймала рішень стосовно надання земельної ділянки у власність або користування для розміщення, здійснення будівництва, збереження об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , також не надавались будь-яким юридичним або фізичним особам містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва, а також будівельний паспорт забудови земельної ділянки.

Кадастровий номер земельним ділянкам за адресою АДРЕСА_3 , не привласнювався.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 29.03.2019 №44-ДК/89/АП/09/01/-19 встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується невстановленими особами. На зазначеній земельній ділянці знаходяться дві будівлі, підсобні приміщення та вольєри для утримання птахів і тварин. Вказана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 87-А поруч із земельною ділянкою, кадастровий номер :13:012:0005.

За даними ДП «Центр державного земельного кадастру» від 12.03.2019 №07/224 встановлено, що загальна площа зазначеної земельної ділянки становить 1,2854 га.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №12294 від 12.06.2019 встановлено, що дані Акту від 29.03.2019 №44-ДК/89/АП/09/01/-19 перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а також даних листа від 04.04.2019 №10-20-510-596/90-19 про розрахунок орієнтованого розміру шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , арифметично підтверджується в сумі 460719, 68 гривень.

ОСОБА_4 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, 07.10.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, тобто за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, що завдало значної шкоди.

Згідно інформаційних довідок №183771461, 183771214 та №183771376 сформованих від 07.10.2019 о 10 год. 55 хв. підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:
-нежитлова будівля літ. «В-2» загальною площею 3768, 5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- нежитлові будівлі: літ. «А-3», загальною площею 3366, 8 кв.м.; літ. «Б-1» загальною площею 1638, 3 кв.м; літ. «В-1» загальною площею 2256, 9 кв.м; літ. «Г-1» загальною площею 968, 5 кв.м; літ. «Ж-1» загальною площею 1608,7 кв.м; літ. «З-1» загальною площею 216,0 кв.м; літ «К-1» загальною площею30,0 кв.м; літ. «Л-1» загальною площею загальною площею 2923,0 кв.м; літ. «М-1» загальною площею 1374,3 кв.м; літ. «Н-2» загальною площею 4827,4 кв.м; літ. «О-1» загальною площею 66,3 кв.м; літ. «П-1» загальною площею 314,8 кв.м; літ. «Р-1» загальною площею 2885,1 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6 ;
-нежитлова будівля літ. «В-2» загальною площею 3768,5 кв.м, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, провулок Рубанівський, 3.
Також, згідно інформації з бази даних «НАІС» МВС ОСОБА_4 є власником наступних транспортних засобів:
-автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель VITO 111 CDI білого кольору, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 »;
-автомобіль марки RAVON, модель R2, червоного кольору, 2017 року виробництва, номер кузова НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номерний знак « НОМЕР_5 ».
Прокурор зазначає, що оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що у разі не накладення арешту ОСОБА_4 зможе розпорядитись вказаним майном з метою його пошкодження, приховування, знищення або в інший спосіб розпорядитися ним, з метою унеможливлення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення під час досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сторони органу обвинувачення є обґрунтовані підстави для арешту вищевказаного майна підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ст.172 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 16.08.2018 року за №0000893 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

07.10.2019 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Прокурор Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000893 від 16.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, з метою накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У випадках, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправні впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собі форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальне провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
При зверненні до суду слідчий посилається на те, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Однак, матеріали клопотання не містять доказів звернення потерпілого або уповноваженого органу, якому за законом надано право звертатись в інтересах інших осіб з цивільним позовом про відшкодування збитків, завданих злочином у даному кримінальному провадженні.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Накладення арешту на майно підозрюваного за відсутності відомостей, що у даному кримінальному провадженні наявне звернення уповноваженої особи з позовом про відшкодування збитків, не забезпечить мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
З врахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого.
Керуючись вимогами ст. ст. 132, 167-175 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1