В И Р О К
Іменем України

29.11.2019 року м.Мостиська

єун 448/515/16-к

провадження №1-кп/448/2/19

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження за №0000148, внесені до ЄРДР 01.03.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Млиниська, Жидачівського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України,

учасники справи:
прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_4 , наприкінці лютого місяця 2016 року, близько 15:00 год., в с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, таємно, за допомогою кухонного ножа викрав з електроопори, котра розташована біля його господарства 40м кабелю електрозв`язку типу ТДД 20Х2ХО,4 з лінії телефонного зв`язку, який належить філії ПАТ «Укртелеком», чим спричинив матеріальної шкоди вказаному підприємству на суму 506,44 грн.

Він же, наприкінці лютого місяця 2016 року, близько 15:30 год., в с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області, діючи відкрито для сторонніх осіб, нехтуючи думку очевидців, з електроопори, котра розташована на відстані 1км від господарства останнього, за допомогою кухонного ножа, відкрито заволодів 6м кабелю електрозв`язку типу ТДД 20Х2ХО,4 з лінії телефонного зв`язку, який належить філії ПАТ «Укртелеком», чим спричинив матеріальної шкоди вказаному підприємству на суму 75,97 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

По епізоду крадіжки зазначив наступне.

Так, в кінці лютого місяця 2016 року, точної дати не пригадує, в післяобідній час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неподалік свого господарства, що за адресою: с.Дидятичі, Мостиського району, Львівської області, із лінії телефонного зв`язку, на якій провисав пошкоджений дріт, обрізав такий та в подальшому здав на металобрухт. Зазначив, що викрав вказаного дроту не 40м, як зазначено в обвинувальному акті, а десь приблизно 4-5м такого.

По епізоду грабежу зазначив таке.
Наприкінці того ж таки місяця лютого 2016 року, в післяобідній час, точної дати не пригадує, пішов на ставок, що у с.Дидятичі, Мостиського району, Львівської області, на рибалку. Перебуваючи неподалік ставка побачив як на «стовпі» телефонного зв`язку знаходиться пошкоджений дріт і у нього (обвинуваченого) виник умисел викрасти такий. Надалі він (обвинувачений) відрізав близько 6м вказаного дроту з вказаного «стовпа» та скрутив такий. Зазначив, що коли скручував дріт, то неподалік нього перебував односельчанин ОСОБА_8 , котрий і бачив, що він викрадає дріт. Останній зробив зауваження, у відповідь на яке він (обвинувачений) відповів, що даний дріт має намір здати на металобрухт, оскільки йому необхідні гроші на купівлю продуктів харчування. Через деякий час вказаний дріт він здав у м.Львові.

Покликався на те, що вказані кримінальні правопорушення він вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, щоб отримати з продажу дроту хоч якісь кошти для особистих потреб, зокрема для купівлі хліба, тощо.

Поданий потерпілим в особі начальника ВПЗ ЛФ ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_9 цивільний позов на суму 6982,94 грн., не визнає та просить в задоволенні такого відмовити, вважаючи такий необґрунтованим належними та допустимими доказами.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність доводиться такими доказами по справі:
Показаннями представника потерпілої ОСОБА_6 , яка в попередніх судових засіданнях показала, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень ПАТ «Укртелеком» була завдана матеріальна шкода на суму 6982,94 грн. Зазначила, що вказана матеріальна шкода, яку просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 полягала у відновленні бригадою ПАТ «Укртелекому» лінії телефонного зв`язку. Поданий цивільний позов в інтересах ПАТ «Укртелеком» до обвинуваченого ОСОБА_4 просить задовольнити в повному обсязі.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та пояснив, що в кінці лютого місяця 2016 року, точної дати не пригадує, він в складі бригади разом із ОСОБА_11 виїхав в с.Дидятичі, Мостиського району, Львівської області, оскільки надійшло повідомлення, про те, що не працює телефонний зв`язок у вказаному населеному пункті. Приїхавши на вказаний виклик побачив як біля зупинки с.Дидятичі, Мостиського району, Львівської області, на землі, неподалік електроопори, лежав пошкоджений телефонний дріт. В подальшому він з іншими працівниками, які приїхали на виклик, усунули вказані пошкодження, шляхом заміни дротів. Зазначив, що відновлення вказаного пошкодження тривало близько 3 днів. Покликався на те, що пошкодженого дроту було близько 50м. Стверджував також те, що особа жіночої статі їм повідомила, що місцевий мешканець ОСОБА_4 того ж таки дня, маючи із собою дріт, їхав у маршрутному таксі у сторону м.Львова. Більше нічого з даного приводу повідомити не в змозі.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_10 про обставини відновлення бригадою ПАТ «Укртелеком», в кінці лютого місяця 2016 року, пошкодженого кабелю телефонного зв`язку, невідомою особою, в населеному пункті Дидятичі, Мостиського району Львівської області.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та пояснив, що в кінці лютого 2016 року, точної дати не пригадує, перебував у своєму господарстві, що за адресою: с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області. В після обідній час бачив як обвинувачений ОСОБА_4 тягнув біля його господарства дріт, який по зовнішньому вигляду нагадував телефонний дріт. Зазначив, що вказаний дріт він зрізав з лінії телефонного зв`язку, яка проходила неподалік його господарства. Покликався на те, що він питав обвинуваченого нащо такий вказаний дріт викрадає, на що останній зазначив, що даний дріт планує здати на металобрухт, щоб одержати гроші на продукти харчування. Більше нічого з даного приводу вказати не може.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_14 , котрий показав, що в кінці лютого місяця 2016 року, точної дати не пригадує, йшов зі школи та бачив, як обвинувачений ОСОБА_4 тягнув за собою дріт, ззовні схожий на телефонний. Зазначив, що не бачив чи обвинувачений вказаний дріт зірвав з лінії телефонного зв`язку.

Судом детально, повно та всебічно досліджено всі докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення, зокрема:
- витягом з кримінального провадження за №0000148 від 01.03.2016 року, з якого відомо, що в період часу з 27 по 29 лютого 2016 року, в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області, невстановлена особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала кабель із лінії телефонного зв`язку, чим завдала шкоди ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди;

- витягом з кримінального провадження за №0000306 від 26.04.2016 року, з якого відомо, що ОСОБА_4 , наприкінці лютого 2016 року, близько 15.30 год., в с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти майном, діючи відкрито для сторонніх осіб, нехтуючи думкою очевидців, з лінії телефонного зв`язку, зо допомогою ножа зрізав, тобто відкрито заволодів 6м кабелю електрозв`язку типу ТДД 20Х2Х0,4 із лінії телефонного зв`язку, що належить Львівській філії ПАТ «Укртелеком», чим спричинив матеріальної шкоди на суму 75,97 грн.;

- постановою прокурора Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_15 від 26.04.2016р. про об`єднання матеріалів досудових розслідувань;

- заявою начальника СЛД №3 м.Мостиська від 29.02.2016 року ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення;

- даними протоколу огляду місця події від 18.03.2016 року території неподалік сільського стадіону с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області та фототаблиці додані до вказаного протоколу;

- заявою ОСОБА_4 від 24.03.2016 року, в якій такий зазначив, що надає добровільно працівникам поліції кухонний ніж, котрим різав дріт з лінії телефонного зв`язку;

- даними протоколу огляду предметів від 24.03.2016 року ножа білого кольору довжиною 24,5 см, лезо 13,5 см, рукоятка білого кольору довжиною 1,1 см, шириною 2,2 см, товщина леза 0,1 см. На кінці леза наявна погнутість довжиною 1,1 см округлої форми. Від рукоятки до кінця, лезо зменшується в ширині від 24,5 см до 0,2 см.

- заявою ОСОБА_4 від 25.03.2016 року, в якій такий надає дозвіл працівникам поліції на проведення слідчих дій на територіє свого господарства, що за адресою: с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2016 року та фототаблиці до вказаного протоколу;

- актом №1 про встановлення факту викрадення ЛКС від 29.02.2016р., затвердженого начальником СЛД №3 м.Мостиська, Районного центру №133 (м.Яворів) Львівської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_16 , з якого відомо, що 29.02.2016р. кабельником-спаювальником ОСОБА_17 при обстеженні кабельної лінії зв`язку виявлено викрадення кабелю електрозв`язку типу ТПП 20Х2Х0,4 за адресою: с.Дидятичі, Мостиського району Львівської області, - довжиною 350м.

Дослідивши надані стороною обвинувачення доказами та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час розгляду справи у суді обвинувачений ОСОБА_4 , не був позбавлений можливості подавати докази на свій захист, проте не скористався своїм правом.

При цьому суд залишає поза увагою припущення захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , висловлені ним у судових дебатах, щодо невірної кваліфікації дій його підзахисного за ч.2 ст.186 КК України, які повинні були кваліфікуватися за ч.2 ст.185 КК України, оскільки такі спростовуються показаннями, як самого обвинуваченого ОСОБА_4 , так і свідків допитаних безпосередньо у судових засіданнях. Також суд наголошує, що сторона захисту на підтвердження свої припущень не надала суду жодного доказу, який би слугував підтвердженню позиції захисту і те, що сторона захисту не була позбавлення можливості під час судових засідань такі здобути.

При цьому суд вказує, що винність ОСОБА_4 , за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України підтверджується обсягом досліджених в судовому засіданні доказів, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів.

Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_4 , під час судового розгляду суду не надано.

Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи вищеописані досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки такі докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочинів та винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Суд знаходить доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та вважає, що його дії вірно юридично кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вірно також і суд вважає кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він, повторно, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочини, котрі згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується, що такий раніше судимий, однак судимість згідно ст.89 КК України погашена, посередньо характеризується за місцем свого проживання, має незадовільний стан здоров`я (неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі з діагнозом МРТБ обох легень (дисемінований) Д-МБТ +М К + Рез 1 (HRS) II (0), Кат 4 (ВДТБ) КОГ 3), дані злочини вчинив внаслідок скрутного матеріального становища (відсутність коштів на купівлю продуктів харчування), ніде не працює, будь якою суспільною працею не займається, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, де проживає один, його поведінку до, під час та після вчинення злочину.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Начальник ВПЗ ЛФ ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_9 , заявила цивільний позов до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Вирішуючи заявлений цивільний позов суд виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною першою ст.129 КПК України визначений обов`язок суду розв`язати цивільний позов у випадку ухвалення обвинувального вироку шляхом задоволення цивільного позову повністю або частково чи відмови в позові в залежності від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, заподіяної злочином, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та такий повинен підтверджуватися, зокрема належними та допустимими доказами.

Відповідно до норм матеріального права України шкода може бути спричинена як матеріальна, так і моральна, тягар доказування розміру якої покладено на потерпілого.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

З урахуванням наведених норм права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , було завдано матеріальну шкоду Львівській філії ПАТ «Укртелеком», то суд покладає на обвинуваченого обов`язок відшкодувати завдані потерпілому матеріальні збитки.

Зважаючи на документальне підтвердження витрат, які підтверджуються матеріалами справи, зокрема Актом приймання виконання підрядних робіт за квітень 2016 року, і те, що сума таких витрат обвинуваченим ОСОБА_4 , не відшкодована, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого в особі Львівської Філії ПАТ «Укртелеком» про стягнення з відповідача ОСОБА_4 , 6982,94 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином необхідно задовольнити в повному обсязі, тобто в межах заявлених вимог.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 і ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Згідно із вимогами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 , остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов начальника ВПЗ ЛФ ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_9 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь Львівської Філії ПАТ «Укртелеком», 6982 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 94 коп. матеріальної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , не застосовувався та такий не застосовувати до набранням вироку законної сили.

Речовий доказ: кухонний ніж, котрий знаходиться в камері зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області - знищити.

Процесуальні витрати - відсутні.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1

Вирок суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 29.11.2019 року.