Справа № 539/1462/19
Провадження № 1-кп/539/241/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що у даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно вказаної особи. 27 березня 2019 року у вказаному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості та узгоджено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 грн. Прохає вказану угоду затвердити, оскільки при її укладенні було дотримано вимог КПК України.
У судовому засіданні учасники судового провадження погодились на умови угоди та прохали її затвердити.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, також вивчивши зміст обвинувального акту, угоди про визнання винуватості та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Пред`являючи обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 205-1 КК України, тобто у умисних діях, які виразились у внесенні в документи, що відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної або фізичної особи підприємця завідомо неправдивих відомостей, а також в умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вищезазначених вимог закону дотримано не було.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання обвинувачення відповідно до вимог чинного законодавства, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист та в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Так при формулюванні обвинувачення не вказано час та місце вчинення кримінального правопорушення, вказуючи при цьому лише дату ( 15.12.2016 року) підписання заповненої державним реєстратором на прохання ОСОБА_7 заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем, яка містила завідомо неправдиві відомості, яка того ж дня була подана реєстраційна картка для вчинення реєстраційних дій державному реєстратору. При цьому не здійснено посилання на час та місце внесення неправдивих відомостей та часу та місця подачі вказаного документа. Крім того, за змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для проведення державної реєстрації фізичної особи підприємцем згідно п.1 ч.1 вказаної статті, заявником подається заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем. Пунктом 7 даної статті передбачено що забороняється вимагати додаткові документи для проведення реєстраційних дій, якщо вони не передбачені цією статтею. За змістом обвинувального акту вказано, що ОСОБА_6 підписав заповнену державним реєстратором заяву про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем із вказівкою на неправдиві відомості щодо його місця реєстрації, при цьому прокурором не зазначено саме, яку адресу було внесено у заяву, як неправдиву ОСОБА_6 . Окрім того, за змістом обвинувального акту вказано, що ОСОБА_6 подав реєстраційну карту в якій містились неправдиві відомості, хоча формування ( складення) вказаної картки не передбачено нормою ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а інших посилань на норми законодавства, які передбачають подачу таких карток прокурором не розкрито. Таким чином, формулювання обвинувачення за подачу неправдивих відомостей до державного реєстратора ОСОБА_6 здійснено без посилання на норми закону, який регулює вказане питання.
Також у обвинувальному акті не відображено суму витрат, які було понесено при проведенні почеркознавчої експертизи, що є необхідним при складанні обвинувального акту.
Згідно ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту повинні бути додані: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Згідно зі ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В той же час, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, в обвинувальному акті та долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування.
З представленого реєстру досудових розслідувань не вбачається відомостей щодо часу повідомлення про підозру ОСОБА_6 по пред`явленому обвинуваченню, у розділі «Заходи забезпечення кримінального провадження» не вказано строку та дати застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме тимчасових доступів до документів. Також матеріали, які прикладені до обвинувального акут всупереч розділу 37 КПК України не містять даних про виділені провадження щодо встановлених або невстановлених осіб, які вчинили у співучасті кримінальне правопорушення, підслідність розслідування даних проваджень, повноваження щодо підслідності, оскільки дані питання є важливими для вирішення питання дотримання права на захист щодо пред`явлення обвинувачення підозри та для вірної та повної кваліфікації дій всіх учасників злочину.
Не зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування і письмові дані про надання доступу підозрюваного, захиснику до матеріалів досудового розслідування, в тому числі і речових, та яких саме з найменуванням таких матеріалів. Всі ці вищезазначені обставини також свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.291 КПК України.
Вимогами ст. 290 КПК України передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Згідно вимог ч.12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має право допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Таким чином, враховуючи всі вищенаведені обставини, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст. 291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Реалізуючи це право, суд наголошує, що на стадії підготовчого провадження не розглядали та не вирішувались питання щодо доведеності вини обвинуваченого та достатності зібраних для цього доказів, а також не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинуваченого. Суд лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинуваченого, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України повертає обвинувальний акт прокурору.
Керуючись ст.ст.110, 291, 314 КПК України, суд,
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1