Справа № 462/3304/19
У Х В А Л А

14 серпня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003032 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Під час судового розгляду прокурор подав письмове клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, з посиланням на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Обвинувачений і його захисник заперечили проти клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на його безпідставність, вважають, що воно заявлено формально за відсутності відповідних доказів на підтвердження наведених у такому обставин. Зазначають, що більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою також зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Крім цього, просять врахувати, що обвинувачений є тяжко хворим і його лікування є неможливим в умовах тримання під вартою.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як встановлено, ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20.06.2019 року ОСОБА_5 продовжено до 18.08.2019 року обраний 27.04.2019 року слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому визнано такими, що не зменшились і не відпали ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інший злочин.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів, пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності питань, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
У судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання і попереднього продовження ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, наявність таких ризиків доведено прокурором.
З огляду на наведене, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 неодноразово був судимий за злочини проти власності, і знову повторно обвинувачується у вчиненні незадовго після звільнення з місць позбавлення волі тяжкого злочину проти власності, не проживає за місцем реєстрації, не має постійного місця проживання, неодружений, офіційно не працевлаштований та відповідно не має постійного законного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього соціально-струмуючих факторів.

Також судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження слідчим суддею постановлялася ухвала від 09.08.2018 року, якою було відмовлено у задоволені клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та був застосований найбільш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який ОСОБА_5 порушив, зокрема, змінив місце проживання, не повідомивши слідчого та не з`являвся до слідчого жодного разу, у зв`язку з чим був оголошений в розшук і в подальшому взятий під варту.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також вчинити інший злочин.

Враховуючи наведене, доводи обвинуваченого про можливість в подальшому його належної процесуальної поведінки є сумнівними, а відтак не можуть бути прийняті судом.

Суд критично ставить до покликань захисника про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись під вартою, оскільки стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження таких покликань.
Враховуючи вищенаведені ризики і обставини, суд вважає, що в даному випадку суспільний інтерес в триманні обвинуваченого під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити по 12.10.2019 року включно, задовольнивши клопотання прокурора.

Поряд з цим, з огляду на доводи захисника про стан здоров`я обвинуваченого і незадовільне надання йому медичної допомоги у СІЗО, суд вважає необхідним звернутися до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» про отримання інформації з цього приводу.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити по 12.10.2019 року включно.

Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Звернутися до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» про отримання інформації про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , результати медичних обстежень, хід його лікування ( чи підтримуючої терапії), а також чи може цей обвинувачений за станом здоров`я утримуватись під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис)
З оригіналом згідно.
Слідчий суддя: ОСОБА_1