Провадження №1-кп/359/597/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001557, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальними актами, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2019 року за ч. 2 ст. 186 та ст. 395 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком від відбування покарання терміном на два роки та визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 ККУкраїни, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Шевченківського районного суду м. Києва 29.04.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову повторно вчинив аналогічний злочин за таких обставин.

Так, 05.08.2019 року, о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час він побачив за вказаною адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках власний мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 6А» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном належним ОСОБА_5 шляхом обману.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , цього ж дня, о 17 год. 30 хв., знаходячись біля будівлі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його дії мають протиправний характер, з метою власного збагачення, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 6А» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 для здійснення телефонного дзвінка та ввівши в оману ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №2866 від 03.10.2019 року, вартість викраденого у ОСОБА_5 мобільного телефону «XiaomiRedmi 6А» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 станом на 05.08.2019 року складає 2866 грн. 27 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 09.09.2019 року ОСОБА_4 , о 21 год. 30 хв. знаходився за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 , в приміщенні літньої кухні, де вони сиділи за столом та розпивали алкогольні напої разом з ОСОБА_8 . Під час застілля, ОСОБА_8 показав ОСОБА_4 придбаний ним цього ж дня раніше мобільний телефон, і вони продовжили разом дивитись на цьому телефоні відео через мережу «Інтернет».

Через деякий час, ОСОБА_8 пішов до іншої кімнати літньої кухні відпочивати. В цей час, ОСОБА_4 залишившись за столом та продовжуючи дивитись відео вирішив викрасти мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.09.2019 року, о 23.00 год. ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого його обернення на власну користь, перебуваючи в приміщенні літньої кухні на подвір`ї будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та сторонніх осіб поруч немає, користуючись відсутністю уваги до своїх дій у потерпілого, таємно викрав мобільний телефон ТМ «Samsung» типу «Duos», золотистого кольору, модель: SM J710F/DS, FCCID: A325M J710F, SSN: J710F/DS6SMH, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , s/n НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 вартістю 2800 грн. 00 коп. та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2906 від 11.10.2019 року, спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2800 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілого, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу та місця їх, способу скоєння та мотивів, завданого матеріального збитку потерпілим, тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначених злочинів визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати.
Зазначив, що мобільний телефон потерпілому ОСОБА_8 повернуто, а потерпілий ОСОБА_5 до нього претензій щодо вчиненої крадіжки немає.
Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно вчинив указані крадіжки чужого майна за наведених у обвинувальному акті обставин.
Так, в серпні 2019 року, він взяв телефон у потерпілого ОСОБА_5 для того щоб здійснити дзвінок та не повернув йому такий телефон використовував його, телефонував з нього, однак де такий телефон подівся він не пам`ятає, а тому повернути його він не зміг. Пізніше, у вересні 2019 року, в приміщенні ОСОБА_8 в с. Кучаків Бориспільського району, він забрав його мобільний телефон, що той нещодавно придбав, та повернув вже працівникам поліції, коли був затриманий.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про наявність речових доказів, процесуальних витрат, тощо.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаних кримінальних законів.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та засудження останнього і призначення покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, їх повторність, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкціями відповідних частин ст. 185 та ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 65 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Так, санкцією ч.2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а за ч.2 ст. 190 КК України до трьох років позбавлення волі, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим злочинів середньої тяжкості.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину за ознакою його повторності, при наявності не знятої та непогашеної судимості.

Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Доказів тому, що злочини вчинено у зв`язку з скрутним матеріальним становищем суду не надано, а тому суд не визнає зазначену обставиною такою, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 .

Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває (за амбулаторною допомогою не звертався), спиртними напоями зловживає, громадський порядок порушує, офіційно не працевлаштований, має непогашену та не зняту судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Києва 29.04.2014 року.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2019 року за ч. 2 ст. 186 та ст. 395 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням, на підставі ст. 75 КК України, іспитового строку та звільненням від відбування покарання терміном на два роки. Зазначений вирок станом на 26.11.2019 року набрав законної сили.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів проти власності, про що свідчать відомості про його судимості.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним, а також свідчать про необхідність застосування положень ч.4 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді двох років позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України, та одного року позбавлення волі за ч.2 ст. 190 КК України. Зважаючи на скоєння ОСОБА_4 двох злочинів, остаточно покарання слід призначити відповідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для повторного звільнення обвинуваченого від відбування покарання судом не встановлено.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особи.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені, як і не встановлена можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного вище, суд з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, та ч.1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків шляхом їх часткового складання.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільні позови потерпілими не заявлялися.

Також слід стягнути з обвинуваченого на користь держави України процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 380 грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого обирався у вигляді тримання під вартою, який діє у відповідності до ухвали слідчого судді з 25.10.2019 року до 23.12.2019 року. Доказів тому, що обвинуваченого затримано в порядку ст. 208 КПК України матеріали кримінального провадження не містять.

З цього приводу, на думку суду, зважаючи на необхідність призначення покарання у виді реального позбавлення волі, схильність обвинуваченого до вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_4 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.

В строк відбування покарання обвинуваченому слід зарахувати термін попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_4 призначити покарання з урахуванням вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2019 року за ч.2 ст. 186 та ст. 395 КК України, шляхом часткового складання вироків, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.11.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення в період з 25.10.2019 року по 26.11.2019 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Держави України (Рахунок отримувача UA5010103, Отримувач коштів - Борисп. УК/м.Бориспіль/24060300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007070, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Код класифікації доходів бюджету 24060300), - процесуальні витрати в розмірі 380 (триста вісімдесят) грн. 00 коп. за призначені судово-товарознавчі експертизи.
Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, передані на відповідальне зберігання потерпілому, а саме: мобільний телефон марки «Samsung J7», золотистого кольору, ІМЕІ 1 № НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_4 , - залишити в користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1