Провадження № 1-кп/761/381/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_10 ,
представника цивільного
позивача ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
у присутності:
запасних присяжних: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 150 000 000 006 13, у якому
гр. ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України;
та
гр. ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 258 КК України.
Рішенням суду від 25.10.2018 продовжений строк тримання обвинувачених під вартою по 23.12.2018, однак завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявилось можливим у зв`язку з складністю кримінального провадження.
У зв`язку з цим судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просив продовжити строк застосованого запобіжного заходу, оскільки, на його думку, існує значна ймовірність вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної діяльності, а також вчинення дій,спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винними в інкримінованих діях.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представник потерпілих ОСОБА_10 ,вважали наявними зазначені прокурором ризики та наполягали на продовженні строку тримання обвинувачених під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили відмовити у продовженні строку тримання їх під вартою, оскільки заперечували існування ризиків їх не процесуальної поведінки.
Захисники також зазначили, що наведені прокурором ризики, на їх думку, необґрунтовані, тому захисник ОСОБА_15 вважав наявними підстави для зміни ОСОБА_13 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисниа ОСОБА_14 наполягав на скасуванні обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу, зазначивши, що тривалість утримання обвинуваченого в умовах ізоляції свідчить про суттєву мінімізацію зазначених прокурором ризиків, тобто відсутність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд, заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 3 Загальної декларації прав людини 1948 року визначено, що кожна людина має право, зокрема на свободу та особисту недоторканість.

Стаття 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачає, що кожна людина має невід`ємне право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено волі інакше, як на підставах і відповідно процедури, встановленої законом.

Наведене положення закріплене у статті 8 КПК, якою визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що стаття 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції.

У рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що особу може бути позбавлена наведеного вище права лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме відповідно до процедури, встановленої законом, та якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п.п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції).
Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимогають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Так, у справі «Броуѓан та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що під час розслідування терористичних злочинів перед державними органами, без сумніву, постають особливі проблеми, оскільки терористичні злочини становлять особливу категорію через притаманний їм ризик для людського життя і безпеки.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення суд повинен враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Беручи до уваги практику Європейського суду, зокрема, рішення у справі «Ладент проти Польщі», суд звертає увагу на те, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольнити вимогу пропорційності.

Вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання осіб від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність не з`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Як зазначалося судом у попередніх ухвалах про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, на стадії судового розгляду кримінального провадження оцінка обґрунтованості підозри виключається, оскільки суд за наслідками дослідження наданих сторонами доказів має встановити, чи доведена поза розумним сумнівом винуватість притягнутої до кримінальної відповідальності особи.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинувачених від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складність обставин справи і судового розгляду, оскільки інкриміновані обвинуваченим дії пов`язані, зокрема, з діяннями, які кваліфіковані, як особливо тяжкий злочин, що спричинив загибель людей та страждання потерпілих.

Отже, з огляду на викладене, врахуванню підлягають характер обвинувачених, їх моральні принципи та наявність інших чинників, що зможуть стримати останніх від позапроцесуальної поведінки: наявність місця мешкання, роботи, сімейних зв`язків та будь-яких інших зв`язків з країною, у якій ведеться їх переслідування.

З огляду на суспільну небезпечність, характер та масштабність наслідків інкримінованих обвинуваченим дій, суд вважає не безпідставним висновок про наявність високої ймовірності вчинення останніми позапроцесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

Наявність у обвинувачених сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації не зменшують вищевикладений ризик до такого ступеню, щоб повністю виключити його.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є обов`язковою для оцінки судом обставин при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Співставлення негативних для обвинувачених наслідків переховування доводить, що ризик переховування залишається достатньо високим.

На теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду під час обрання та продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не встановлені.

Крім того, судом враховується, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що призвело до загибелі людей, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити їх належної процесуальної поведінки.

Суд також виходить з того, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, враховуює практику Європейського суду з прав людини, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

З вказаних підстав суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 180, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_15 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу та клопотання захисника ОСОБА_14 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 відмовити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 лютого 2019 року включно.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 лютого 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Присяжні:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5