Номер провадження: 11-кп/813/1259/19
Номер справи місцевого суду: 523/5102/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою районного суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000914, внесеному до ЄРДР 12.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також цивільний позов повернуті прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України. задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та обрано на час підготовчого провадження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 серпня 2019 року.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що: обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувачення є неконкретним, всупереч приписам ст.ст.9, 25 КПК України, стороною обвинувачення не було встановлено дійсного переліку і вартості викраденого у потерпілого ТОВ «АКС-Одеса» майна та в обвинувальному акті невірно визначений розмір заподіяної матеріальної шкоди.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в яких прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акта не є підставою для повернення обвинувального акту. Апелянт просив скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд обвинувального акта в районному суді.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Обвинувачений ОСОБА_9 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги прокурора за його участю, а захисник ОСОБА_10 звернулась до апеляційного суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що обвинувачений та його захисник, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися, суд оцінює таку поведінку сторони захисну, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст. 291 КПК України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення. При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000914, внесеному до ЄРДР 12.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону.

За таких обставин твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, із посиланням на відсутність належного формулювання обвинувачення, є безпідставними. Відповідно до змісту обвинувального акта в ньому з достатньою повнотою зазначені час, місце, спосіб вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

При цьому, формулювання обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, яке викладене в обвинувальному акті, з посиланням на фактичні обставини таємного заволодіння ОСОБА_8 чужим майном, поєднаного з проникненням у сховище, є цілком логічним, закономірним та таким, що відповідає диспозиції ч.3 ст.185 КК України, зокрема в формулюванні обвинувачення зазначений розмір заподіяної злочином шкоди. При цьому, несуттєві суперечності щодо вартості викраденого майна зазначеної в обвинувальному акті із сумою збитку відповідно до заявленого цивільного позову, не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки сторони кримінального провадження не заперечували факту вчинення злочину та предмету злочину. За таких умов, у разі існування суперечностей щодо вартості викраденого майна, вказані обставини підлягали перевірці під час безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду на стадії надання сторонами провадження доказів.

За таких підстав, посилання районного суду в оскаржуваній ухвалі на суперечливість не незрозумілість обвинувального акту, є необґрунтованими, оскільки таким чином районний суд вдався до оцінки зібраних у кримінальному провадженні стороною обвинувачення доказів та проведених процесуальних дій.
За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, а доводи, викладені у ній такими, що заслуговують на увагу, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000914, внесеному до ЄРДР 12.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 скасувати в частині повернення обвинувального акта та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4