Справа № 729/1348/19
1-кс/729/385/19 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000327 від 28.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000327 від 28.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення судді від 15.11.2019 року для розгляду кримінального провадження визначено суддю Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 .

15.11.2019 року суддею ОСОБА_4 повторно заявлено самовідвід від розгляду кримінального провадження на підставі ст.ст. 75, 80 КПК України, з тих мотивів, що потерпіла у справі ОСОБА_6 є рідною сестрою її колишнього помічника ОСОБА_7 , яка була звільнена за поданням судді і після звільнення в якої в неї особисто та у членів її родини виникли вкрай негативні відносини до судді. Вона неодноразово на адресу судді в присутності інших осіб в нецензурній формі висловлювала своє негативне ставлення до судді та проклинала її. За вказаних обставин у судді також склалося вкрай негативне ставлення до даної особи, що може бути першкодою для неупередженого розгляду кримінального провадження .

В судове засідання суддя Бобровицького районного суду ОСОБА_4 не з"явилася, про розгляд заяви про самовідвід повідомлена належним чином.

Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні заяви про самовідвід, оскільки підстав для її задоволення ,передбачених законом не має.

Потерпіла та обвинувачена не з"явилися, належним чином повідомлені про розгляд заяви про самовідвід.

Вислухавши прокурора, дослідивши заяву про самовідвід та перевіривши викладені в заяві доводи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов"язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад кримінального судочинства.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя, безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Право на розгляд справи неупередженим судом є частиною конституційних гарантій судочинства, а також передбачається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу або самовідводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес у результаті розгляду справи, має конфлікт інтересів або іншим чином упереджений відносно будь-якої сторони.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року).

До вирішення питання самовідводу судді треба ставитись виважено, аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні.

В коментарі до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України № 1 від 04.02.2016 року зазначено про те, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. Заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею обєктивного рішення у справі.

Таким чином , виходячи виключно із змісту повторної заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід , яка не містить обєктивних обставин саме для самовідводу судді, та конкретних обставин, які б свідчили про сумніви у її неупередженості при розгляді кримінального провадження, вважаю, що відсутні підстави для її задоволення, пердбачені законом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви судді Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000327 від 28.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1