справа № 563/1247/19
провадження № 1-кс/563/406/19
УХВАЛА

01 жовтня 2019 року м. Корець

Слідчий суддя Корецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000139 від 10 травня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України про арешт майна,-

встановив:

До Корецького районного суду звернувся слідчий СВ ОСОБА_4 з клопотанням, узгодженим з прокурором Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

В клопотанні вказано, що 09.05.2019 до Корецького ВП надійшов письмовий рапорт начальника СКП Корецького ВП ОСОБА_5 , про те, що 07.02.2019 о 18:00 год. громадянин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , жителі Корецького району, збули наркотичний засіб, а саме канабіс масою 4.661 г. громадянину ОСОБА_8 за 600 грн. За даним фактом 10.05.2019 розпочато досудове розслідування.

11.09.2019 до Корецького ВП надійшов письмовий рапорт о/у СКП Корецького ВП ОСОБА_9 , про те, що 11.09.2019 о 14:50 год. В ході проведення оперативної закупівлі, в рамкам кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 10.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України громадянин ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Корець, незаконно збув за 400 грн. громадянину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1 , подріблену речовину рослинного походження зовні схожу на марихуану. Відповідно до висновку експерта №2.1-897/19 від 13.09.2019 представлена на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- канабісом, масою нетто 5,242г (в перерахунку на суху речовину).

У зв`язку із вищенаведеним, 25.09.2019 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

27 вересня 2019 ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, згідно санкції вказаної частини статті, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна.

Разом з цим, за злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 передбачено як додаткове покарання - конфіскацію майна. Відтак метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий зазначив забезпечення конфіскації майна.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25.09.2019 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Зокрема, санкція злочину ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права на нерухоме майно ОСОБА_11 є власником земельної ділянки площею 0,0768 га, кадастровий номер: :01:010:0099, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230), житлового будинку загальною площею 73,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 230); 1/4 частки житлового будинку загальною площею 74,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 230).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні 3) наявність суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином клопотання є обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Клопотання слідчого задоволити.
Накласти арешт у формі заборони відчуження, розпорядження майном, належному на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_11 , а саме на: земельну ділянку під кадастровим номером :01:010:0099 площею 0,0768 га, за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок загальною площею 73,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 ; частки житлового будинку, загальною площею 74,6 кв.м , за адресою АДРЕСА_3 .

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя