Справа № 487/1430/16-к
Провадження № 1-кп/487/188/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бендери Молдова, молдованина, громадянин Молдови, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянин України, офіційно непрацюючий, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
зі сторони захисту обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним:

22.11.2014 року близько 16:00 годин, ОСОБА_3 , заходячись разом з ОСОБА_4 біля будинку №10 по вулиці Набережна, Велика Корениха в м. Миколаєві, побачили потерпілого ОСОБА_8 , який випасав худобу біля території прилеглої до домоволодіння ОСОБА_3 .

В цей час у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виник спільний умисел, направлений на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, на підставі тривалих неприязнених стосунків, які мають побутове підґрунтя, в тому числі з приводу місця випасу худоби.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та небезпеку для потерпілого від даних злочинних дій, а також бажаючи їх настання, перебуваючи в агресивному стані, підійшли до ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_3 першим наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, яки впав на землю, у зв`язку із помутнінням свідомості та запамороченням.

Незважаючи на характер своїх злочинних дій, продовжуючи реалізацію заздалегідь спланованого спільного умислу, усвідомлюючи настання наслідків від кримінального правопорушення у вигляді заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи узгоджено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одразу продовжили одночасно наносити удари руками і ногами по різним частинам тіла ОСОБА_8 , зокрема по тулубу, голові, кінцівкам, який лежав на землі та перебував у стані запаморочення від нанесених ударів, загальна кількість яких склала від 10 до 20 ударних дій. Під час отримання даних тілесних ушкоджень потерпілий втратив свідомість.

Очевидцем даних подій була ОСОБА_9 , яка знаходилась біля місця пригоди та кликала на допомогу, намагалася припинити злочинні дії винних осіб, які не реагували на її зауваження, а в подальшому викликала працівників органів внутрішніх справі.

В результаті вказаних дій обвинувачених, потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді двох підшкірних гематом в області голови, перелому кісток носу, струсу головного мозку, забій грудної клітини зліва, перелому головки правої 5 п`ясної кістки, що відносяться до категорії легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їм злочину не визнали, зазначивши, що дійсно ОСОБА_3 один раз ударів потерпілого у щелепу, а тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілого, вони не спричиняли, цивільний позов потерпілого не визнали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 21.11.2014 року він прийшов додому, побачив дружину заплаканою, у неї на шиї біли сліди пальців, вона розповіла, що її побив ОСОБА_8 , штовхав її та тещу, за те, що вона вийшла відігнати від будинку корів, яких пас ОСОБА_10 та останній напав на неї. У них з ОСОБА_10 вже давній конфлікт із за того, що вони під забором їхнього будинку пасуть корів. Наступного дня 22.11.2014 року він вийшов на вулицю та побачив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знову пасуть корів, він та ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_10 поговорити, але останній вдарив його по голові, а ОСОБА_12 палицею по спині. Після чого він вихватив у ОСОБА_10 з рук палицю та ударів потерпілого один раз у нижню щелепу, він впав на землю та вони разом із ОСОБА_12 пішли. ОСОБА_12 взагалі не бив потерпілого, щоб приїжджали працівники поліції не бачив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 21.11.2014 року йому зателефонувала мати та розповіла, що її побив ОСОБА_10 . Повернувшись додому з роботи, він побачив дільничного, після чого мати та сестра поїхали у поліцію писати заяву, у них були тілесні ушкодження. У них постійні конфлікти з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , оскільки усі пасуть корів у спеціально відведеному місці, а вони під забором їхнього будинку.

22.11.2014 року він сидів із племінником вдома, потім вийшов на вулицю та побачив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знову пасуть корів біля їхнього городу. Після чого він зайшов у дім та сказав ОСОБА_13 , що вони прийшли та вони із ОСОБА_13 підійшли до потерпілого та ОСОБА_11 . Кужба встав напроти потерпілого, його хтось вдарив та він впав, як потом ОСОБА_13 розповів його вдарив потерпілий. Хоча він припускає, що ОСОБА_13 вдарила ОСОБА_11 . Після чого він нахилився до ОСОБА_13 щоб його підняти із землі та в цей момент його вдарили по спині палицею. Потім ОСОБА_13 піднявся, вихватив палицю із рук ОСОБА_10 та ударів потерпілого у щелепу. Він ударів не наносів потерпілому взагалі. Потім він разом із ОСОБА_13 пішли додому, а потерпілий з ОСОБА_11 до вечора пасли корів.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 їхня вина повністю підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 21.11.2014 року близько о 16 год. 00 хв., він в смт. Велика Корениха на пустирі випасав худобу. Поруч з ним також випасали корів ОСОБА_11 . Він побачив, що до ОСОБА_11 підбігла молода дівчина з палицею, почала з нею сваритися, ображати, біла її корів. Він заступився за ОСОБА_11 , зробив дівчині зауваження, тоді дівчина накинулась на нього, а він її відштовхнув від себе . Після чого дівчина побігла до матері та сказала їй, що він її побив. Потім вони викликали працівників поліції. Через деякий час до нього прибіг брат дівчини та почав йому погрожувати. Наступного дня 22.11.2014 року приблизно о 16 годин, він знову випасав корів, до нього підійшли ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . ОСОБА_3 одразу ж вдарив його в обличчя, після чого він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив як ОСОБА_13 б`є його ногами, потім до них підбіг ОСОБА_12 та також почав його біти, ударів наносили багато по голові, ребрам, зламали ніс та пальці на руках, відбили нирку. Як обвинувачені наносили йому тілесні ушкодження бачила ОСОБА_14 , яка була неподалік та вона ж викликали поліцію. Потім зять відвіз його до лікарня, де він стаціонарно лікувався два тижня.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 21.11.2014 року вона разом із ОСОБА_10 пасли корів, до них підбігла дружина ОСОБА_13 з собакою та у неї в руках була палиця та почали бити корову, вона зробила їй зауваження, дівчина почала лаятись на неї, ОСОБА_10 зробив їй зауваження, а дівчина полізла битися до потерпілого, який її відштовхнув та вона впала на землю. Потім побігла додому, повернулась разом із своєю матір`ю, в руках у них були палиці, почали кидатися на неї та ОСОБА_10 , після чого вона зателефонувала дільничному, який приїхав до них та розбирався у ситуації. ОСОБА_10 дівчину та її мати лише відштовхнув у бур`ян, але не бив.

Наступного дня вона знову разом з ОСОБА_8 випасали корів, розмовляли. В цей час вона почула позаду розмову, повернулась та побачила двох хлопців. Хлопці її обійшли, підійшли до ОСОБА_10 та одразу почали його біти руками, від чого ОСОБА_10 одразу впав на землю, а хлопці продовжили біти його ногами, хто саме наніс перший удар не пам`ятає. Вона почала кричати, щоб не били ОСОБА_10 , зателефонувала дільничному, який їй сказав викликати поліцію, що вона і зробила. Потім вона підбігла та почала відтягувати ОСОБА_12 від потерпілого за капюшон та вдарила палицею Кужбу, останній схопив палицю та викинув її. Потім коли хлопці побачили, що потерпілому зовсім погано, вони припинили його біти та пішли. Вона підбігла до потерпілого, почала приводити його до тями та викликали швидку, ОСОБА_10 говорив, що у нього болять ребра та рука. Потім потерпілий зателефонував зятю та він приїхав на машині, через деякий час приїхали працівники поліції, опитали їх.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що він працював оперуповноваженим Заводського ВП, був у складі слідчої групи, яка приїхали на виклик у Велику Корениху, точної дати не пам`ятає, це було у вечірній час, де побачили потерпілого у нього розбите обличчя, була кров, інших ушкоджень не пам`ятає, поруч була ще жінка та вони пояснили, що потерпілого побили, не пам`ятає чи говорили потерпілий та жінка хто саме його побив.

Такі покази потерпілого та свідків узгоджуються і з дослідженими під час судового розгляду справи матеріалами кримінального провадження:

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2014 року, в якому ОСОБА_8 вказав, що просить застосувати заходи до невстановлених осіб, які 22.11.2014 року близько 15 годин 15 хв. в смт. Велика Корениха нанесли йому тілесні ушкодження;

витягом з кримінального провадження №0005407 від 23.11.2014 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 122 КК України, за заявою ОСОБА_8 , згідно якої 22.11.2014 року о 15:15 годин, невідома особа, перебуваючи біля набережної у Великій Коренихи м. Миколаєва, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2015 року за участю ОСОБА_8 , в ході якого потерпілим ОСОБА_8 було вказано на місце вчинення злочину на берегу річки неподалік будинку АДРЕСА_1 , де він разом із ОСОБА_9 випасали рогату худобу, показав місце звідки двоє раніше йому знайомих хлопців, які проживають у будинках АДРЕСА_2 , підійшли до них, показав яким чином були нанесені удари, зокрема напрямку удару правою рукою в ліву щелепу одним хлопцем та удар кулаком в ніс другим хлопцем, від чого він впав на землю та місце його падіння на землю від нанесених йому тілесних ушкоджень, напрямок нанесення ударів ногами обома хлопцями. Після чого ОСОБА_10 вказав місце на якому він залишався лежать без свідомості від нанесених йому тілесних ушкоджень, а також , що хлопці після нанесення йому тілесних ушкоджень попрямували до будинку АДРЕСА_1 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2015 року за участю ОСОБА_9 , в ході якого свідком ОСОБА_9 було вказано на місце вчинення злочину на берегу річки неподалік будинку АДРЕСА_1 , де вона разом із ОСОБА_8 випасали рогату худобу, показала місце звідки двоє раніше їй знайомих хлопців, які проживають у будинках АДРЕСА_2 , підійшли до них, місце куди прийшли хлопці. Після чого вказала місце падіння ОСОБА_8 на землю від нанесених йому тілесних ушкоджень. Далі показала місце куди попрямували хлопці після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень до будинку АДРЕСА_1 та місце де залишався лежати без свідомості ОСОБА_10 , від нанесених йому тілесних ушкоджень;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 із чотирьох чоловіків, які були пред`явлені для впізнання, впізнав чоловіка під №4 ( ОСОБА_3 ) за зовнішніми рисами обличчя, який 22.11.2014 року о 15.15 годин, біля набережної у смт. Велика Корениха, наніс йому тілесні ушкодження;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 із чотирьох чоловіків, які були пред`явлені для впізнання, впізнав чоловіка під №2 ( ОСОБА_4 ) за зовнішніми рисами обличчя, який 22.11.2014 року о 15.15 годин, біля набережної у смт. Велика Корениха, наніс йому тілесні ушкодження;

висновком експерта №1925 від 27.01.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження у вигляді двох підшкірних гематом в області голови, перелом кісток носа, струс головного мозку, забиття грудної клітини зліва, перелом головки 5-ї п`ясної кістки. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок не менш 5-ти ударних дій тупим твердим предметом, з обмеженою поверхнею, що контактує, не виключено у строк , вказаним у постанові та потерпілим в історії хвороби. За ступенем тяжкості підшкірні гематоми в області голови, перелом кісток носу, струс головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, забій грудної клітини зліва відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, перелом головки 5-ї п`ясної кістки за ступенем тяжкості віднесено до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (строк зрошення переломів кісток перевищує 21 добу). Тілесні ушкодження, що є у ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку із подальшим розладом здоров`я. Утворення вказаних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площині з положення стоячи виключається;

висновком експерта №484/1925-14 від 06.04.2016 року (додатково), відповідно до якого у ОСОБА_8 наявні внутрішньо-суглобовий перелом головки 5-ї п`ясної кістки правої кисті, що підтверджено рентгенологічним дослідженням від 24.11.2014 року і повторно 01.12.2014 року. Такі переломи утворюються внаслідок удару в ділянку п`ясно-фалангового суглобу (при ударі по руці), або ж при ударі стиснутою в кулак рукою об якийсь твердий предмет. Дане тілесне ушкодження утворилось не більш як за 7-10 діб до часу проведення первинного рентгенологічного обстеження від 24.11.2014 року. Також встановити давність перелому кісток носа не можливо;

виписаним епікризом історії хвороби №3530/668, в якому вказано, що ОСОБА_8 було поставлено діагноз, а саме перелом 9-10 ребер зліва (клінічно). Перелом головки 5-ї п`ясної кістки без зміщення. Перелом кістки носу зі зміщенням. Струс головного мозку. Срус лівої нирки;

копією медичної карти стаціонарного хворого №3530/668, відповідно до якої ОСОБА_8 госпіталізований 22.11.2014 року о 20:00 годин до Миколаївської центральної районної лікарні.

Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину доведеною, а кваліфікацію їхніх дій вірною.

Твердження обвинувачених, що потерпілому було нанесено лише один удар у щелепу ОСОБА_3 суперечать дослідженим судом доказам та є намагання обвинувачених уникнути покарання за вчинений злочин.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання не ввстановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченим, суд також враховує данні про їхню особу:

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в МОПЛ №1 та ОНД не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в МОПЛ №1 та ОНД не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді обмеження волі.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про їхню особу, суд вважає можливим призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їхньою поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачені довели своє виправлення.

Цивільний позов ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1698,72 грн., суд вважає обґрунтованим, підтвердженим належними доказами і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, в цій частині суд також вважає позовні вимого обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючі обставини у їх сукупності, характер кримінального правопорушення, та вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень, оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідачів, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо).
Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_8 1698,72 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1