Провадження №11-кп/812/635/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 84 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, одруженому, який має неповну середню освіту, раніше не судимому,
- відмовлено в задоволенні подання про звільнення від покарання за хворобою.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.

Просить ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року скасувати та постановити нову, якою звільнити його від покарання за хворобою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції. В задоволені подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» ОСОБА_8 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 - відмовлено.
Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає, що має ряд захворювань в тому числі і тяжкі, які перешкоджають йому як засудженому відбувати покарання.
В своїх доводах апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до нього положення частини 2 статті 84 КК України.
Апелянт зазначає, що саме стан його здоров`я позбавив його можливість довести своє виправлення через працю.
На переконання апелянта, суд першої інстанції під час постановлення ухвали надав перевагу його характеризуючим даним, а не висновкам лікарів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» ОСОБА_8 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 .
Відмовляючи в задоволенні подання суд прийшов до висновку, що проведеним лікуванням вдалося зупинити тяжкі форми перебігу хвороби та стабілізувати стан хворого, окрім того засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, залишається небезпечним для суспільства.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктом 6 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, зокрема, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Відповідно до частини 2 статті 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Отже, вказаною нормою закону передбачена можливість звільнення засуджених від відбування покарання за наявності обов`язкових трьох умов: особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання; це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1973 року № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії від 26 квітня 2019 року про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 у засудженого виявлено наявність тяжких захворювань, а саме: цукровий діабет, І типу, важка форма, стадія декомпенсації (доза інсуліну 74 ОД на добу). Дисметаболічна енцефалопатія, астенічний синдром. Дистальна симетрична полінейропатія, сенсорна форма. Ангіопатія сітчатки, часткова астрофія зорового нерву обох очей, міопатія слабкого ступеню.
Хронічний вірусний гепатит С, стадія мінімальної активності. гострий парапроктит (13.02.19р.-прооперований). Хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії. Хронічний гайморит, стадія ремісії. Метаболічна кардіоміопатія, які входить до Переліку захворювань, та є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року за № 1348/5/572.
Як слідує з висновків спеціальної лікарської комісії від 26 квітня 2019 року та попереднього висновку від 28 вересня 2016 року (а.с. 135 -особової справи), стан хворого визначається як відносно задовільний, стабільний, течії хвороб, які наявні у хворого мають незначну позитивну динаміку.
Таким чином, з висновків лікарсько-консультативної комісії вбачається, що хвороба на яку хворіє засуджений ОСОБА_6 дійсно відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, проте, ця хвороба не перешкоджає відбуванню покарання засудженим, оскільки стан здоров`я визначається як задовільний та стабільний, а також вбачається позитивна динаміка течії хвороби у засудженого ОСОБА_6 .
Окрім того, виходячи з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 14 років 6 місяців за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 4 грудня 2009 року за частиною 4 статті 187, пунктами 4, 6, 12 частини 2 статті 115 КК України, тобто за вчинення особливо тяжких злочинів.
Під час відбування покарання ОСОБА_6 характеризується негативно. За порушення режиму відбування покарання шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав одне заохочення. Підтримує злодійські наміри та пропагандує протизаконну поведінку. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, проявляє байдужість.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_6 не зважаючи на хворобу залишається небезпечним для суспільства, а також, що своєю поведінкою не довів свого виправлення.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для її скасування немає.
Окрім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» ОСОБА_8 про звільнення від покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: