Ухвала
Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 932/13698/19 провадження № 51-5545 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 про зобов`язання УСБ України в Дніпропетровській області внести відомості про вчинення злочину, викладені у заяві від 29 липня 2009 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не погодившись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Проте ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у відкритті провадження за цією скаргою було відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав порушення принципу «верховенства права», посилаючись при цьому на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини

і основоположних свобод та норми Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши доводи касаційної скарги, ознайомившись зі змістом ухвали апеляційного суду, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги

на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених

пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Положеннями ст. 309 цього Кодексу передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з касаційної скарги та зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції, суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 , послався на положення ч. 3 ст. 307 КПК, відповідно до яких оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки слідчий суддя відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 цього Кодексу розглянув по суті скаргу ОСОБА_4 про зобов`язання УСБ України в Дніпропетровській області внести відомості про вчинення злочину за його заявою від 29 липня 2009 року

+до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відмовив у її задоволенні.
Таким чином апеляційний суд обґрунтовано, посилаючись на ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 , з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
До того ж, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 та зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Беручи до уваги викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3