Справа № 750/7454/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/550/19
Категорія - ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого 20 листопада 2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.11.2017, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.72 КК України складає 21 день обмеження волі, та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 1 (один) рік 21 день обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні зобов`язання:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 листопада 2017 року вироком Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

16 січня 2018 року ОСОБА_7 був поставлений на облік у Деснянському районному секторі Чернігівського міського відділу з питань пробації та під підпис ознайомлений з правами, обов`язками, порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що в останнього відібрано підписку та направлено для відбування покарання до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» Чернігівської міської ради, що знаходиться по вул. Шевченка, 59 в м. Чернігові.

Засуджений ОСОБА_7 , умисно після застосування до нього застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, з метою ухилення від відбування покарання, починаючи з 29 січня 2018 року по теперішній час, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`явився до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» Чернігівської міської ради для відбування призначеного вироком суду покарання у виді громадських робіт без поважних на те причин, чим ухилився від його відбування.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.11.2017 року, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.72 КК України складає 21 день обмеження волі та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 21 дня обмеження волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню. Вказує, що обвинувачений вчинив злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, а невідбута частина становить 168 годин громадських робіт. На думку прокурора, суд першої інстанції необґрунтовано застосував ст..ст.75,76 КК України, оскільки таким чином фактично безпідставно вніс зміни у попередній вирок, який має виконуватись реально. Зазначає, що судом недостатньо враховано висновок органу з питань пробації про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. Також вказує, що судом недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Вважає, що встановлені пом`якшуючі обставини жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав, щиро каявся та просив суворо його не карати.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Однак при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався. Крім того, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції призначивши остаточне покарання обвинуваченому за правилами ст..71 КК України за сукупністю вироків, на думку колегії суддів необґрунтовано застосував ст..ст.75,76 КК України та звільнив ОСОБА_7 від відбування остаточного покарання, призначеного за правилами ст..71 КК України, оскільки таким чином фактично безпідставно вніс зміни у попередній вирок, який має виконуватись реально.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та допустив при цьому порушення вимог закону про кримінальну відповідальність, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення нового вироку.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме, щире каяття та наявність на утриманні батька похилого віку, а також обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме, рецидив злочинів, те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де негативно не характеризується, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, а також досудову доповідь органу пробації і вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту, приєднавши на підставі ст.ст.71,72 КК України до цього покарання повністю невідбуте покарання за попереднім вироком без застосування ст.75,76 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2019 року, щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.11.2017 року, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.72 КК України складає 21 день арешту та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) місяців 21 (двадцяти одного) дня арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

В решті вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2019 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3