Справа № 194/732/18
Номер провадженняя № 1-кп/194/15/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2017 року за № 0000599 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2011 року народження та 2015 року народження, працюючого ГРОЗ ШУ «Павлоградське» шахта «Павлоградська» ділянка № НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 22 вересня 2017 року приблизно в період часу з 21-45 год. до 22-15 год., продовжуючи перебувати в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на площадці між другим та третім поверхами четвертого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з метою доведення свого раптово виниклого злочинного умислу до кінця завдав потерпілій ОСОБА_6 один удар кулаком руки в обличчя та не менш двох ударів в область грудної клітини та лівого плеча. Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої половини клітини, гематоми лівого плеча, саден губи, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №308 від 27 грудня 2017 року, утворились по ударному механізму від дій тупого чи тупих твердих предметів або при ударі об такі, та відносяться до ступеню легких.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив та надав суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та залишення позову ОСОБА_6 без розгляду. Наслідки закриття у зв`язку із закінченням строків давності із нереабілітуючих обставин йому зрозумілі і він наполягає на закритті провадження на даній стадії процесу.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки з дня вчинення злочину вже минуло два роки, нових злочинів обвинувачений не вчиняв та не ухилявся від слідства та суду.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_3 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України та залишення позову ОСОБА_6 без розгляду, оскільки останній ухилявся від суду.
Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 125 КК України за умисне легке тілесне ушкодження передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно п. 1 до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Крім того, умовою звільнення від кримінальної відповідальності є не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості та не ухилення особи від слідства та суду.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, становить два роки.
Судом не встановлено фактів притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності після 22 вересня 2017 року і до теперішнього часу.
Також, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2017 року за № 0000599, не зупинялось, обвинувачений ОСОБА_3 від слідства та суду не ухилявся, в розшуку не перебував, тому підстав для зупинення або переривання перебігу строків давності, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України не було.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

З урахуванням викладеного, ухвали суду про привід обвинуваченого не є підставою для зупинення перебігу строків давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, а тому доводи потерпілих про ухилення обвинуваченого від суду є не спроможними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у справі № 161/14436/15 від 20 серпня 2019 року.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 49 КК України є безумовною підставою і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України та залишення позовних вимог ОСОБА_6 без розгляду, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст.49 КК України задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, а цивільний позов в частині позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 129, 284, 285, 286, 288, 369 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2017 року за № 0000599 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши останній, що це не позбавляє її права на звернення до суду за захистом порушеного права в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1