Справа №463/6005/19
Провадження №1-кс/463/3276/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_4 , поданої в його інтересах представником ОСОБА_3 , на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, -

встановив:

в провадження Личаківського районного суду м.Львова надійшла скарга ОСОБА_4 , подана в його інтересах представником ОСОБА_3 , на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 18.07.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000514 від 19.04.2019.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі - ДБР), перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000514 від 19.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 369 КК України про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за заявою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 від 06.12.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_6 надав неправомірну вигоду виконуючому обов`язків начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у Волинській області ОСОБА_4 .

11.07.2019 року адвокатом ОСОБА_3 було подано клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні, однак постановою слідчого від 18.07.2019 в задоволенні такого було відмовлено.

Вважають вказану постанову такою, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та є невмотивованою, оскільки в результаті неправомірних дій посадових осіб Департаменту внутрішньої безпеки НП України ОСОБА_4 було незаконно звільнено, погіршився стан його здоров`я, що було викликано провокативними та гучними публікаціями у ЗМІ й на офіційній сторінці мережі Фейсбук Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України де його безпідставно звинувачували у хабарництві, чим останньому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, про що було зазначено у клопотанні про визнання потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу з мотивів, викладених в ній та просила скаргу задовольнити.

Слідчий ДБР в судове засідання не з`явився, заперечення проти скарги не скерував, причин неявки слідчому судді не повідомив, тому вважаю можливим проводити розгляд скарги у його відсутності, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів скарги 11.07.2019 адвокатом ОСОБА_3 було подано клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою особою у кримінальному провадженні №0000514 від 19.04.2019, у якій зазначено про завдання йому моральної та матеріальної шкоди, разом з тим такі доводи не спростовано слідчим ДБР, не представлено суду доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваної постанови та доводів, викладених у скарзі.

Враховуючи посилання особи, яка подала скаргу на необґрунтованість та не вмотивованість оскаржуваної постанови та відсутність заперечень слідчого проти скарги, керуючись принципом змагальності вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення та постанову слідчого ДБР від 18.07.2019 слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання від 11.07.2019 про визнання ОСОБА_4 потерпілим, за результатами розгляду якого прийняти обґрунтоване рішення.

Разом з тим, вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та визнати громадянина ОСОБА_4 потерпілим, а адвоката ОСОБА_3 представником потерпілого задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання належить до компетенції саме слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 18.07.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000514 від 19.04.2019.

Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , повторно розглянути клопотання від 11.07.2019 про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1