Дата документу 31.10.2019 Справа № 333/1939/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/796/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/1939/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.125 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001653, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку суду першої інстанції, 18 квітня 2017 року о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходився у квартирі АДРЕСА_1 , де у нього виник словесний конфлікт з дружиною ОСОБА_7 . Під час конфлікту у ОСОБА_9 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 в період часу 17 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин руками та ногами наніс ОСОБА_7 не менше 10 ударів в область обличчя, голови та тулуба, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1017 від 20.04.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпіла вважає вирок в частині задоволення цивільного позову необґрунтованим. Зазначає, що нею було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 111 000 грн. Однак, суд задовольнив позовні вимоги у розмірі 5 000 грн., що, на її думку, не відповідає завданим їй стражданням та переживанням. Так, обвинувачений бив її руками та ногами в обличчя та по тулубу, чим завдав їй легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вважає, що суд, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов до суперечливих висновків. Так, з однієї сторони суд вказав про відсутність доказів на підтвердження позову, а з іншої визнав спричинені ушкодження такими, що завдало значної моральної шкоди та переживань. Поза увагою суду залишилось обґрунтування позову. Зазначає, що вона вимушена була лікуватись амбулаторно 21 день з діагнозом: струс головного мозку. Закритий перелом кісток носу. Забій м`яких тканин обличчя та голови. Внаслідок протиправних дій відносно неї та у зв`язку із тим, що вона боялась повертатися додому, де проживає обвинувачений, вона звернулась по допомогу доньки, щоб пожити у неї. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у неї було спотворене обличчя, що змусило її уникати спілкування із близькими, рідними та взагалі із сторонніми людьми. Вона змушена була просити доньку купувати їй ліки, продукти харчування, оскільки у такому вигляді не могла вийти на вулицю. Наведені обставини докорінно змінили уклад її життя. Також судом не враховано покази свідка ОСОБА_11 , який є її онуком. Він запитував, що з нею сталося, що спричиняло для неї додаткові хвилювання та нервування, оскільки необхідно було пояснювати, що її побив його дідусь. Також на підтвердження того, що вона вимушено змінила своє життя, вона зазначала ще й на той факт, що в неї є матір, якій 92 роки, та вона була позбавлена можливості допомагати та відвідувати її. Крім того, незважаючи на її заперечення та заперечення її представника проти клопотання сторони захисту щодо допиту свідка ОСОБА_12 , суд допитав вказаного свідка, яка жодних відомостей про обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, не змогла навести. Суд, виходячи саме з показів зазначеного свідка, частково задовольнив позовні вимоги. Проте, суд жодним чином не вказав як саме розцінив покази свідка ОСОБА_12 . На думку апелянта, за обставин, отриманих нею тілесних ушкоджень, задоволення позову у розмірі 5 000 грн. не відповідає справедливому та розумному підходу. Крім того, судом взагалі проігноровано та не описано у вироку фотографію, яку вона подавала у якості доказу отриманих тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного, просить змінити вирок суду, задовольнивши позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_9 у розмірі 111 000 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: потерпілу та її представника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджуються зібраними у справі доказами і учасниками провадження не оскаржуються.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги потерпілої, стягнувши з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5 000 гривень моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно встановив, але недостатньо врахував перенесені нею фізичні та моральні страждання внаслідок одержаних нею тілесних ушкоджень.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 , внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , який наніс останній руками та ногами не менше 10 ударів в область обличчя, голови та тулуба, отримала тілесні ушкодження у вигляді садна в області правого ліктьового суглоба, на тильній поверхні лівої кісті, в проекції 3 ребра справа, в проекції 2 ребра зліва, в верхній третині лівого плеча, в проекції 7 ребра зліва, в проекції 7 міжребір`я зліва, в проекції 4 ребра справа, в проекції 6 ребра справа, з переходом на 6 міжребір`я, в нижній третині тулубу справа в поперековій області, синець в верхній третині лівого плеча, які згідно висновку експерта № 1017 від 20.04.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа зі збереженням функції носового дихання, контузія 1-2 ст. обох очей, садно в нижній порожнині лівої вушної раковини, синці навколо лівого ока з переходом на виличну область, у внутрішньому куті правого ока з переходом на нижнє повіко та виличну область, на лобі справа, в лобно-скроневій області справа на спинці носу з переходом на скати носу справа та зліва, які згідно висновку експерта № 1017 від 20.04.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_7 злочину погіршився її психологічний та фізичний стан, змінився звичайний спосіб життя, а тому доводи апеляційної скарги потерпілої щодо збільшення суми моральної шкоди, стягнутої на її користь, є частково прийнятними.

Колегія суддів, виходячи із засад розумності, доведеності факту заподіяної моральної шкоди, а також справедливості та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи наслідки злочину, а також особу обвинуваченого, який є пенсіонером, та обставини вчиненого ним злочину, вважає за необхідне збільшити розмір грошового стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої його діями моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 та визначає суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 у розмірі 10 000 гривень, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, колегія суддів на підставі положень ст. 408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2018 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині відшкодування моральної шкоди.

Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 до 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4