Справа № 204/2467/19
Провадження № 1-кп/204/467/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000117 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2019 року з угодою про визнання винуватості, укладеною під час досудового розслідування за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-29.08.1996 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;
-22.10.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
-18.06.2008 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;
-12.04.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;
-29.11.2017 року Кіровським районним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, укладеною під час досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263,ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці знайшов, тим самим придбав, предмети за зовнішніми ознаками схожими на патрони в кількості 5 шт. калібру 9 мм. Р.А., предмет за зовнішніми ознаками схожими на пістолет «Ekol Botan» калібру 9мм. Р.А. Knall, після чого куруючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, діючи умисно переніс їх до місця свого фактичного мешкання, де почав зберігати вказані речі, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 09.01.2019 року співробітниками Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду від 12.12.2018 року в період часу з 21 год. 45 хвл. до 23 год. 01 хвл., за адресою: АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук, за місцем мешкання ОСОБА_6 , в ході якого в зальній кімнаті в сумці чорного кольору, яка знаходилась на дивані, було виявлено та вилучено, предмети за зовнішніми ознаками схожими на патрони в кількості 5 штук калібру 9мм. Р.А., предмет за зовнішніми ознаками схожий на пістолет «Ekol Botan» калібру 9мм. Р.А. Knall.
Згідно висновку експерта № 25/3.1/82 від 05.02.2019 року, предмети за зовнішніми ознаками схожими в кількості 5 шт., вилучених у ОСОБА_6 є бойовими припасами, калібру 9 мм. Р.А., предмет за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, який був вилучений у ОСОБА_6 є короткоствольною, гладкоствольною, вогнепальною зброєю.
Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, діючи умисно, повторно, не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з психотропними речовинами, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав невстановлену кількість, але не менше 0,0130г., 0,0140г., 0,003г., 0,1570г., 0,0772г., 0,0526г., 0,1444г. психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, яку переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав зберігати до 09.01.2019 року.
Після чого, 09.01.2019 року в проміжок часу з 21 год. 45 хвл. до 23 год. 01 хвл. співробітниками ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області спільно зі слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було проведено санкціонований обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в зальній кімнаті на столі було виявлено та вилучено згорток сліп пакету з речовиною білого кольору кристалічної форми, фрагмент сліп пакету з речовиною білого кольору порошкоподібної форми, в кімнаті в столі було виявлено та вилучено частину сліп-пакету, з речовиною білого кольору кристалічної форми, в кімнаті на письмовому столі було виявлено та вилучено сліп-пакет з речовиною білого кольору кристалічної форми, відповідно до висновку експерта № 1/8.6/383 від 07.02.2019 року, вказані речовини масою 0,0130г., 0,0140г., 0,003г., 0,1570г., 0,0772г., 0,0526г., 0,1444г., є психотропними речовинами, обіг яких обмежено, містить метамфетамін. Маса метамфетаміну, в речовинах становить 0,0070г., 0,0085г., 0,0014г., 0,0848г., 0,0489г., 0,0287г., 0,0867г., загальною масою 0,266г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000 року становить невеликі розміри.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані:
-за ч. 1 ст. 263 КК України, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу;
-за ч. 2 ст. 309 КК України, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчинене повторно.
25 березня 2019 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт та в цей же день між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 юристом 2 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до угоди підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого обвинувачення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки. З урахуванням положень ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з іспитовим строком на три роки. Із застосуванням зобов`язань передбачених п.п.1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, беззастережно і добровільно визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.
Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 юристом 2 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_7 в підготовчому судовому засідання вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Крім цього, частиною першою ст. 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних даних, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінально покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України обов`язковою умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність обставин, які б переконливо свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання. Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені ст.. 76 цього Кодексу наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд доходить до висновку про те, що прокурором під час укладення угоди про визнання винуватості не були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України, оскільки в угоді про визнання винуватості не в повній мірі враховано тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином проти громадської безпеки та злочином середньої тяжкості за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які є істотні для відповідного кримінального провадження обставини, а тому мають підвищену суспільну небезпеку, зокрема, не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад його призначення, а узгоджена в угоді міра покарання, не відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, який є неодноразово судимим за злочини проти власності, за злочини у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за які був засуджений до реальної міри покарання. Відбував покарання в місцях позбавлення волі, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку. Останній раз був засуджений 29.11.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано період строк попереднього ув`язнення з 30.12.2015 по 20.06.2017 року. Звільнений з залу суду по відбуттю строку покарання. Знов вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику розгляду судами справ про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно з якими щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює бажання виправити ситуацію, відшкодовує заподіяну злочином шкоду.
Приймаючи рішення про застосування вимог ст. 75 КК України при укладанні угоди та погодженні на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 прокурор фактично не навів переконливих доводів про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а лише послався на обставини, що пом`якшують покарання. Однак, всі пом`якшуючі обставини, зазначені в угоді про визнання винуватості ОСОБА_6 , можуть бути обставиною для призначення йому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального, передбаченого санкціями статей Особливої частини КК України, з реальним його відбуванням в місцях позбавлення волі, оскільки є виключно даними, що характеризують особу ОСОБА_6 .
Наведене свідчить про те, що покарання, які були призначені обвинуваченому за попередніми вироками не досягли своєї мети по виправленню та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, оскільки обвинувачений відбувши покарання з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України вчинив нові злочини.
Отже, призначення такого покарання, на думку суду, суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Згідно з п. 18 Постанови Пленуму, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження.
Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_6 суперечать як вимогам Кримінально кодексу України так і Кримінальному процесуальному кодексу України, а тому не відповідають інтересам суспільства, що згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 25 березня 2019 року укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 юристом 2 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.50,75 КК України, ст. ст. 314,468,470,472,474 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди від 25 березня 2019 року укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 юристом 2 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості на підставі п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України та повернути кримінальне провадження № 0000117 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263,ч. 2 ст. 309 КК України, прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 юристу 2 класу ОСОБА_7 для продовження досудового розслідування.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1