Номер провадження: 11-кп/813/1447/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 29.05.2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України,

встановив:

Вищезазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції від 29.05.2019 року відносно ОСОБА_3 , в рамках судового розгляду кримінального провадження продовжений строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.07.2019 року.

29.07.2019 року на адресу Одеського апеляційного суду області від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вищевказану ухвалу суду.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга була подана безпосередньо до апеляційного суду, вона була направлена до суду 1-ої інстанції для створення копій матеріалів, після чого матеріали виділеного провадження надійшли до апеляційного суду 29.08.2019 року.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000077, внесений до ЄРДР 13.04.2018 р., за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яке ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2019 року задоволено.

Разом з тим, Конституційним судом України 13.06.2019 року по справі № 3-208/2018(2402/18) № 4-р/2019 постановлено рішення, у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з викладених вище положень закону вбачається, що оскільки матеріали кримінального провадження №0000077 перебувають у суді 1-ої інстанції на стадії судового провадження, ухвала суду від 29.05.2019 року щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 постановлена до ухвалення Конституційним судом України рішення від 13.06.2019 року, тому окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі обвинувачений оскаржує ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та повернути її останньому.

Керуючись ст.ст. 5, 24, 315, 331, 370, 392, 399, 419, 532 КПК України, суддя доповідач,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України відмовити.

Копію ухвали з апеляційною скаргою повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Одеського апеляційного суду: ОСОБА_2