У Х В А Л А
У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути клопотання за її відсутності.
Від слідчого в кримінальному провадженні надійшла заява з проханням розглядати клопотання в її відсутність.
Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
18.11.2019 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України ОСОБА_3 набула права та обов`язки потерпілого у названому кримінальному провадженні.
ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 61 КПК України ОСОБА_3 набула прав та обов`язків цивільного позивача у названому кримінальному провадженні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою, заволоділи майном ОСОБА_3 , в особливо великих розмірах.
28.11.2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 було подано клопотання про накладення арешту на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 181 кв.м.; АДРЕСА_2 , загальною площею 190,8 кв. м.
02.12.2019 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва задоволено клопотання ОСОБА_3 про арешт майна на вищевказані об"єкти.
Цивільний позивач вважає, що вказані факти свідчать про умисні шахрайські дії ОСОБА_4 та невстановлених осіб Товариства, які спрямовані на якнайшвидше відчуження належного нерухомого майна. Тобто, станом на день повторного подання Клопотання про арешт майна, не зникла загроза відчуження нерухомого майна.
На теперішній час існує реальна загроза відчуження нежитлового приміщення оскільки в засобах масової інформації містяться оголошення про його продаж.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 визнано потерпілою. Також, заявлено цивільний позов.
Звертаючись з клопотанням про арешт нерухомого майна ОСОБА_3 зазначено, що метою для застосування даного заходу кримінального провадження є забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільного позову).
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З клопотання вбачається достатньо підстав вважати, що вказане майно є предметом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом та відповідно до частини 1 статті 98 КПК України є речовим доказом, в обґрунтування чого до матеріалів клопотання додано стороною кримінального провадження копію постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченого пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Так, при накладанні арешту судом враховано, що майно, на яке спрямовано кримінальне правопорушення повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, пошкодження) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Цивільним позивачем у клопотанні доведено, що у разі незастосування арешту майна існує загроза його незаконного відчуження, оскільки в засобах масової інформації розміщенні оголошення про продаж указаного в клопотанні нерухомого майна. Також, вже були внесені зміни до Державного реєстру щодо об"єкту нерухомого майна.
Крім того слід зазначити, що постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві нежитлове приміщення № 171, 172, що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, будинок 1, корп. 1, загальною площею 401.8 кв. м., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, вважаю, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження даного майна, а також забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільного позову), вважаю за необхідне задовольнити заявлене клопотання.
Керуючись вимогами ст.ст.131,132, 170-173 КПК України, слідчий суддя-
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.
Слідчий суддя: