Провадження № 1-кс/161/9212/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 листопада 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 , особи-володільця майна ОСОБА_5 , представника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку від 04.11.2019,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 04.11.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 29.07.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

04.11.2019, на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області проведено обшук в одному з місць незаконного накопичення товарів народного вжитку, які були протиправно переміщені на митну територію України шляхом штучного подрібнення товарних партій, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вищевказані товари та копії документів господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 , а саме: Кава марки «Infiniti» в кількості 422 короби по 12 банок в кожному коробі; Підгузники марки «DADA 3» в кількості 50 пачок; Підгузники марки «DADA 4+» в кількості 100 пачок; Підгузники марки «DADA 5» в кількості 230 пачок; Підгузники марки «DADA 4» в кількості 164 пачки; Підгузники марки «DADA 6» в кількості 60 пачок; Копії документів щодо придбання (походження) товарно-матеріальних цінностей на 94 арк.

Оскільки вказані речі та документи, на думку слідчого та прокурора, мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою їх дослідження органом досудового розслідування, а також правомірного утримання, тому звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, думку особи-володільця майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які просили повністю відмовити у його задоволенні, оскільки вилучена продукція не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, набута законним шляхом, а її реалізації здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності виключно в межах чинного законодавства України, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Так, згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..
Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З витягу з кримінального провадження №0000029 від 29.07.2019 вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_5 , в установленому законом порядку зареєстрований фізичною особою-підприємцем, який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (2 група платника єдиного податку) з відповідним переліком видів господарської діяльності (КВЕД), що стверджуються копією витягу з реєстру платників єдиного податку. Місце провадження господарської діяльності АДРЕСА_1 .

Органом досудового розслідування при проведення обшуку за вищевказаною адресою, у ФОП ОСОБА_5 вилучено ряд товарів та документів, однак, безпосередньо в судовому засіданні прокурором, на якого покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, не доведено, що вилучені речі в своїй сукупності мають відношення до даного кримінального провадження чи можуть стверджувати про ухилення від сплати податків суб`єктом підприємницької діяльності
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Безпосередньо під час розгляду клопотання прокурором, на якого покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, не доведено правових підстав для накладення арешту на документи та інші товарно-матеріальні цінності, що були вилучені в ході проведення обшуку по АДРЕСА_1 , оскільки не доведено, що вказані матеріальні цінності мають відношення до даного кримінального провадження, набуті ФОП ОСОБА_5 у незаконний спосіб або ж шляхом ухилення від сплати митних платежів, при ввезенні на територію України.

Відсутність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , як суб`єкта господарювання на 2 групі платника єдиного податку, відповідних документів про придбання вилучених товарів, не є безумовною підставою вважати про незаконність їх набуття, та, як наслідок, накладення на них арешту.

Зважаючи на викладене, а також те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, окрім того, кримінальне провадження відносно конкретної особи не здійснюється, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яким особам не оголошувалось, таким чином, надання дозволу на тимчасове обмеження конституційних прав та свобод буде прямо суперечити нормам Конституції України та чинному законодавству України, а тому в задоволенні клопотання щодо накладення арешту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку від 04.11.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1