УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 585/3559/18
провадження № 51-495ска19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого Мазура М. В.,

суддів Матієк Т. В., Могильного О. П.,
розглянув касаційну скаргу, особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 січня 2019 року, у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Суть питання
Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Сумський апеляційний суд постановою від 04 січня 2019 року залишив постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 подав до Верховного Суду скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та постанову апеляційного суду, а справу про адміністративне правопорушення направити передати новий розгляд.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частини друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, судові рішення постановлені у справі про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому КУпАП не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Посилання ОСОБА_1 , як на правові підстави подання ним касаційної скарги, на окремі положення статей Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ) є необґрунтованим, оскільки справа про адміністративне правопорушення щодо нього розглянута судами першої і апеляційної інстанції в порядку визначеному нормами КУпАП, а не нормами КАСУ.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 , в касаційній скарзі, ставить питання про скасування судового рішення, яке не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 січня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

М. В. Мазур Т. В. Матієк О. П. Могильний