Справа № 461/8825/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2018 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
Слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000358 від 21.11.2018р., за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Слідчий в ОВС слідчого відділу управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на вилученні 05.12.2018 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 речі та предмети, а саме:

1) Системний блок сіро-чорного кольору «Delux»;

2) Бланки бирок під ювелірні вироби;

3) Жорсткий диск «Samsung» s/n: 346421IPB07012.

Клопотання мотивує тим, що 20 листопада 2018 року службові особи митного поста «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС зловживаючи владою та службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди не забезпечили здійснення митних формальностей та здійснили пропуск через митний кордон слідуючого з м. Стамбул (Туреччина) громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ручній поклажі якого в подальшому виявлено приховані від митного контролю ювелірні вироби з металу білого та жовтого кольорів приблизною вагою 24 кг.

При цьому встановлено, що працівники МП «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС не вчиняли жодних дій щодо зупинення ОСОБА_6 та спрямування його разом з поклажею для митного огляду, чим порушили чинне митне законодавство України фактично звільнивши останнього від митного контролю переміщуваних ним товарів.

На підставі викладеного та беручи до уваги, що вказані у даному клопотанні предмети та речі, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, мають доказове значення в даному кримінальному провадженні та являються предметами злочину, а у випадку їх повернення власнику можуть бути знищені, приховані, просять клопотання задоволити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, якій належить майно.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на згадане майно є розумним та виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказаний транспортний засіб із забороною користування та розпорядження призведе до неможливості його дослідження та може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_4 - задоволити.

Накласти арешт на вилученні 05.12.2018 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 речі та предмети, а саме:

1) Системний блок сіро-чорного кольору «Delux»;

2) Бланки бирок під ювелірні вироби;

3) Жорсткий диск «Samsung» s/n: 346421IPB07012.

Ухвала про накладення арешту на майно виконується негайно.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1