В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2019 Справа №607/7862/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 27 березня 2019 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, одруженого, кулеметника третього відділення охорони другого взводу охорони другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), солдата, котрий проживає по АДРЕСА_2 , має на утриманні двох дітей, а саме малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12.02.2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини НОМЕР_1 , вчасно о 08 годині 30 хвилин 13 квітня 2018 року до місця проходження військової служби - розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_1 , не з`явився та в подальшому о 08 годині 30 хвилин 27 квітня 2018 року повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем крім строкової служби, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року).

Він же, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини НОМЕР_1 , вчасно о 08 годині 30 хвилин 14 травня 2018 року до місця проходження військової служби - розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_1 , не з`явився та в подальшому о 08 годині 30 хвилин 7 листопада 2018 року повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем крім строкової служби, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року).

Окрім цього, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - повторно тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, в умовах особливого періоду, 7 листопада 2018 року, самовільно залишивши розташування військової частини НОМЕР_1 , до 8 години 30 хвилин 28 листопада 2018 року проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне

залишення розташування військової частини без поважних причин, вчинене в

умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою,

зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем

крім строкової служби, тобто кримінальне правопорушення (злочин),

передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від

12 лютого 2015 року).

Він же, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини НОМЕР_1 , вчасно о 08 годині 30 хвилин 18 грудня 2018 року до місця проходження військової служби - розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_1 , не з`явився та в подальшому о 08 годині 30 хвилин 18 березня 2019 року повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах

особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в

частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем крім строкової

служби, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 суду повідомив, що 21 січня 2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

24 квітня 2017 року призначений на посаду кулеметника третього відділення охорони другого взводу охорони другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

В періоди, вказані в обвинуваченні, на службу не з`являвся, не маючи відповідного дозволу від командування. При цьому перебував по місцю проживання та проводив час на власний розсуд.

У скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12 лютого 2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12.02.2015 року):самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який притягується до кримінальної відповідальності вперше, пом`якшуючі покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини та щире каяття, його участь в АТО, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12 лютого 2015 року) та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.3 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на командира в/ч за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення орган пробації за місцем проживання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1