Справа № 602/470/17
Провадження № 1-кп/602/9/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000126 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
в с т а н о в и в :

23 травня 2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перебували в дворі будинку по АДРЕСА_2 , виникла сварка на грунті особистих неприязних відносин. В цей момент у вказаний конфлікт втрутилася ОСОБА_5 , яка в свою чергу також почала сваритися з ОСОБА_4 .. Тоді ж, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 23 травня 2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, перебуваючи в дворі будинку по АДРЕСА_2 , взяв в руки граблі, які лежали на землі поряд з ним, та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, наніс один умисний удар дерев`яною ручкою зазначених грабель в нижню частину лівої ноги ОСОБА_5 , яка перебувала поблизу нього, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин середньої та нижньої третини лівої гомілки та гомілково-ступеневого суглобу у вигляді набряку і синця на передній поверхні гомілки у нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не визнав і в судовому засіданні пояснив, що 23 травня 2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин він йшов з граблями з гаража в напрямку літньої кухні, яка розташована біля будинку по АДРЕСА_2 . По дорозі він зустрів потерпілу з її чоловіком, з якими в нього постійно виникають конфлікти. Чоловік потерпілої вдарив його палкою по голові і спині, вихопив в нього граблі і хотів завдати удару, однак попав по своїй дружині, бо він відскочив. В цей час інших людей там не було і цього ніхто не бачив. Потерпіла та її чоловік безпричинно весь час нападають на нього, обзивають його та завдають тілесні ушкодження. З приводу цього він в поліцію не звертався, оскільки не має такої привички. Своєї вини він не визнає, оскільки потерпілої не бив і не обзивав. Також, він в повному обсязі не визнає цивільний позов.
Незважаючи на невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена наступними доказами, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що в її сім`ї з обвинуваченим ОСОБА_4 , з яким вони проживають по сусідству, вже тривалий час неприязні відносини, оскільки останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно обзиває її та погрожує фізичною розправою. 23 травня 2017 року орієнтовно о 17 годині 40 хвилин, коли вона приїхала з роботи, то біля будинку зустріла ОСОБА_4 , який мав в руках граблі. З даними граблями він почав бігти на неї, однак по дорозі його перехопив її чоловік ОСОБА_6 , якого ОСОБА_4 вдарив в район спини. Тоді вона підбігла до ОСОБА_4 і вирвала в нього граблі, які впали на землю. Після цього, ОСОБА_4 нагнувся до граблів, взяв їх в руки і вона почула різкий пекучий біль та побачила, що це ОСОБА_4 вдарив її держаком граблів по нозі. Тоді вони викликали працівників поліції. Внаслідок удару в неї почала синіти нога і її відвезли в лікарню, де їй наложили пов`язку. На лікарняному вона була десь орієнтовно 20 днів, бо нога не стухала, в неї появився варикоз. Після вчиненого ОСОБА_4 жодного разу перед нею не вибачився, а надалі продовжує її обзивати та погрожувати фізичною розправою. Свій цивільний позов вона підтримує в повному обсязі і просить суд його задовольнити. При призначенні міри покарання покладається на думку суду.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_5 23 травня 2017 року в нього на протязі дня постійно виникали конфлікти з обвинуваченим ОСОБА_4 , який чіплявся до нього, обзивав його та дружину нецензурними словами. Орієнтовно між 17 та 18 годинами його дружина повернулася з роботи, він в цей час замітав подвір`я. Дружина хотіла поговороти з ОСОБА_4 , оскільки по телефоні чула, як він її обзивав, однак останній пішов до будинку. Через деякий час він побачив, як ОСОБА_4 піжить з граблями до його дружини, яка перебувала на вулиці. Він хотів його перехопити і ОСОБА_4 вдарив його граблями в район лівої нирки і в нього граблі випали на землю. Тоді, ОСОБА_4 підняв граблі з землі і вдарив ними дружину, яка підішла до них, по нозі. Після удару дружина схилилася і її завезли в лікарню, де їй наклали пов`язку, з якою вона проходила три місяці, бо нога напухла і посиніла.
З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 травня 2017 року вбачається, що в цей день ОСОБА_5 звернулася в Лановецьке ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а саме нанесення їй 23 травня 2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин останнім удару граблями в нижню частину лівої ноги та спричинення цим їй тілесних ушкоджень (а.с.125).
З висновку судово-медичної експертизи №842 від 21 червня 2017 року (розпочата 14.06.2017 року) вбачається, що в ОСОБА_5 при зверненні 23 травня 2017 року у поліклінічне відділення Лановецької центральної районної комунальної лікарні та наступному амбулаторному лікуванні було виявлено забій м`яких тканин середньої і нижньої третини лівої гомілки та гомілково-ступеневого суглобу у вигляді набряку і синця на передній поверхні гомілки у нижній третині. Вид та морфологічні властивості відмічених вище ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером та властивостями. Виявлені у ОСОБА_5 ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Вказані вище ушкодження утворились, враховуючи їх характер, розташування і кількість, щонайменше від одного травмуючого впливу. Зважаючи на характер і розташування описаних у медичній карті ушкоджень, утворення їх за обставин, вказаних у постанові, не виключається (а.с.127-129).

Висновок проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи належно аргументований з наукової точки зору, відповідає фактичним обставинам справи та іншим зібраним доказам, а тому суд не має підстав сумніватися в його достовірності.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 13 червня 2017 року вбачається, що він проведений за участю потерпілої ОСОБА_5 з метою перевірки і уточнення відомостей спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 23 травня 2017 року близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_4 .. В ході слідчого експерименту потерпілій було запропоновано розповісти про обставини, які мали місце 23 травня 2017 року близько 17 години 40 хвилин. Потерпіла ОСОБА_5 під час слідчого експерименту надала пояснення, аналогічні свідченням, наданими під час її допиту в судовому засіданні, а саме підтвердила факт нанесення ОСОБА_4 удару граблями в нижню частину її лівої ноги (а.с.130-131).

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії (а.с.134).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 13 червня 2017 року вбачається, що він проведений за участю свідка ОСОБА_6 з метою перевірки і уточнення відомостей спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 23 травня 2017 року близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_4 .. В ході слідчого експерименту свідку було запропоновано розповісти про обставини, які мали місце 23 травня 2017 року близько 17 години 40 хвилин. Свідок ОСОБА_6 під час слідчого експерименту надав пояснення, аналогічні свідченням, наданими під час його допиту в судовому засіданні (а.с.132-133).

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії (а.с.135).

Судом досліджені характеризуючі дані обвинуваченого.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «... що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого і свідка, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, про те, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , а навпаки йому завдали тілесні ушкодження, суд оцінює критично та розцінює їх, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Так, потерпіла ОСОБА_5 , як в судовому засіданні, так і при проведенні слідчого експерименту 13 червня 2017 року (а.с.130-131), послідовно вказала, що саме обвинувачений був ініціатором конфлікту і завдав їй граблями тілесні ушкодження.

Крім того, вказані обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_6 , даними ним в судовому засіданні і під час проведення слідчого експерименту 13 червня 2017 року (а.с.132-133), який показав, що обвинувачений на протязі дня постійно конфліктував з ним і обзивав його і його дружину, а пізніше завдав останній удар граблями в область лівої ноги.

Також, покази потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 завдав удару потерпілій граблями в область лівої ноги та механізм завдання удару підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №842 від 21 червня 2017 року, яким встановлено, що вид та морфологічні властивості відмічених у ОСОБА_5 ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером та властивостями. Вказані вище ушкодження утворились, враховуючи їх характер, розташування і кількість, щонайменше від одного травмуючого впливу. Зважаючи на характер і розташування описаних у медичній карті ушкоджень, утворення їх за обставин, вказаних у постанові, не виключається (а.с.127-129).

Крім того, по факту нанесення йому 23 травня 2017 року тілесних ушкоджень обвинувачений в медичні органи з приводу лікування та в правоохоронні органи з приводу вчинення відносно нього кримінального правопорушення не звертався.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, посередню характеристику з місця проживання, позицію потерпілої, яка при призначенні покарання покладається на думку суду, поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення, відсутність будь-якого каяття у вчиненому, і на підставі викладеного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів є покарання у виді громадських робіт в середньому розмірі, передбаченому санкцією статті обвинувачення.
При вирішенні цивільного позову суд з`ясував наступні обставини.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 1041 гривня 96 копійок та моральної шкоди в розмірі 50000 гривень.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на
основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин
справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що
настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її
заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до
судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку
зазначеним обставинам.
На підтвердження понесення матеріальної шкоди потерпілою надано суду довідку Лановецької КЦРЛ №1201 від 02 листопада 2017 року про призначенні їй для лікування медикаменти (а.с.41) та довідку №29 від 02 липня 2017 року, видану Лановецькою обласною комунальною центральною районною аптекою №25, про вартість медикаментів, призначених ОСОБА_5 (а.с.78)
Таким чином, суд вважає, що між діями обвинуваченого ОСОБА_4 та спричиненою потерпілій матеріальною шкодою існує прямий причинний зв`язок, розмір матеріальної шкоди повністю доведений матеріалами кримінального провадження, а тому заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1041 гривня 96 копійок підлягає до задоволення у повному обсязі.
У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, за змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 50 000 грн. потерпілою ОСОБА_5 обґрунтовані тим, що їй завдано душевних страждань, яких вона зазнала від протиправних дій обвинуваченого, приниження її честі і гідності в очах чоловіка. Крім того, в її житті пройшли вимушені зміни, вона була змушена неодноразово з`являтися для проведення слідчих дій в поліцію, вона постійно відчуває тривогу, погіршення сну, значне посилення дратівливості і нестриманості, пригнічення настрою, що призвело до порушення стосунків із рідними та знайомими. Також, внаслідок вказаних дій обвинуваченого, які спричинили їй значну фізичну біль, їй було завдано значної психоемоційної травми, що виразилася у втраті впевненості в тому, що її здоров`я та життя є недоторканими та захищеними. Крім того, їй дуже боляче за те, що обвинувачений жодним чином не прагнув допомогти в лікуванні чи вибачитися за скоєне.
Таким чином, суд, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілою, внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, перенесення нервового стресу, погіршення стану її здоров`я, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з ОСОБА_4 в її користь 15 000 гривень завданої моральної шкоди.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368 371, 373 375, 392 КПК України, суд, -
засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 1041 (одну тисячу сорок одну) гривню 96 копійок матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди..
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, а саме граблі, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, піддати знищенню.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1