Дата документу 04.03.2019 Справа № 554/822/19
Провадження №1-кс/554/2007/2019

УХВАЛА
Іменем України

04 березня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати ДБР порушити кримінальне провадження за ст.358 КК України (підроблення слідчого експерименту і відео-носія) та внести відомості до ЄРДР.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 21.12.2018 року ним була направлена заява, яка 03.01.2019 року була отримана Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м.Полтаві. В заяві ОСОБА_3 просив порушити кримінальну справу по факту підроблення доказу слідчого експерименту в кримінальному провадженні №0002036, по якому він був засуджений. В заяві він зазначив, що підроблення сталося після винесення вироку Ковпаківським судом м.Суми. А саме: був здійснений монтаж над контактом відео-носія і кадри, які вказували на його невинуватість, щезли. Це підтверджується рядом доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження і свідками. 18.01.2019 року заявник отримав відмову в порушенні кримінального провадження та внесення відомостей до ЄРДР.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що він оскаржив вирок місцевого суду, який апеляційний суд залишив в силі; факт підроблення було виявлено при ознайомленні зі справою в апеляційному суді; монтаж після суду першої інстанції було здійснено; в апеляції сказали, що треба порушувати кримінальну справу.
Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу та вимоги заявника, який, переглядаючи запис слідчого експерименту, прийшов до висновку, що цей доказ було спотворено.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий ОСОБА_5 надіслав листа, в якому просив розглядати скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_3 , в зв`язку з безпідставністю, та просив у задоволенні скарги відмовити.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, його представника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник 21.12.2018 року звернувся із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві про вчинення злочину, а саме: підроблення доказу слідчого експерименту в кримінальному провадженні №0002036, по якому він був засуджений.
Згідно заяви, підроблення сталося після винесення вироку Ковпаківським судом м.Суми. А саме: був здійснений монтаж над контактом відео-носія і кадри, які вказували на невинуватість ОСОБА_3 , щезли.
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_3 від 21.12.2018 року до ЄРДР не внесено.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, який заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину з боку невідомих службових осіб.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Крім того, фактично доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями судів (місцевого та апеляційного), що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 21.12.2018 року є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого підроблення доказів, тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 21.12.2018 року повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого чст.358 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. А тому, така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Відповідо до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1