ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/166/19 Номер провадження 11-кп/814/595/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника ВК ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з ДУ «Полтавська виправна колонія № 64», провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Золочівського району Харківської області, українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

задоволено подання начальника Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 .
Звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.06.2015 року, - на 1 рік 11 місяців 10 днів.
Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується позитивно, мав 9 заохочень, стягнень не мав, працевлаштований. За час відбування покарання сумлiнною поведiнкою та ставленням до працi довiв своє виправлення, а тому прийшов до висновку про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вказує, що у даному випадку ОСОБА_7 не відбута 2/3 строку покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області.

Станом на 04.02.2019 засудженим відбуто лише 61,2 % призначеного покарання, що є меншим ніж 2/3 строку покарання, призначеного судом.

Проте, ухвалою суду ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково не після фактичного відбуття 2/3 строку, а з урахуванням ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015), що регламентує іншу стадію кримінального процесу стадію відбування покарання, що є відмінною від стадії призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
Так, ОСОБА_7 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.06.2015 за ст.ст..185 ч.3, 289 ч.2, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 15.04.2016 ОСОБА_7 зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 04.06.2015 по 22.10.2015 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За період перебування в СІЗО м.Полтави характеризувався задовільно, мав одне заохочення, стягнень не мав.
З 06.11.2015 відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія № 64».
Початок строку покарання 04.06.2015, кінець строку 14.01.2021.
За період відбування покарання у виправні колонії характеризується позитивно, мав 8 заохочень, стягнень не мав. Працевлаштований на виробничій дільниці № 5 автослюсарем, до праці та своїх обов`язків ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує в повному обсязі. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». За час відбування покарання отримав спеціальність «кухар-пекар», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних навичок. Виконавчий лист на суму 4136 грн. 93 коп погашений.
Доводи прокурора про не відбуття засудженим фактично необхідної частини призначеного судом покарання є необґрунтованими.

Так, стаття 72, яка має таку назву «Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» міститься у розділі ХІ Кримінального Кодексу України «Призначення покарання».
Частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року) була викладена в такій редакції: "Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі".
Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду про залік досудового тримання під вартою.
Виходячи із системного тлумачення положень ст.72 ч.5 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення засудженим злочину та ч.4 ст.374 КПК України, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення, хоча і не є покаранням, проте фактично воно означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства і за характером обмежень, покладених на особу, прирівнюється до позбавлення волі, як виду покарання.
Тому, неврахуванням цього строку в фактично відбутий строк покарання для визначення набуття формального права для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, передбаченого ст. 81 КК України, не відповідало б загальним засадам призначення покарання та порядку зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_7 при вирахуванні відбутої частини строку покарання для застосування положень статті 81 КК України правильно зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4