Справа № 466/9128/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/198/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року про повернення скарги,

в с т а н о в и л а :

15 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на бездіяльність заступника військового прокурора Західного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року скаргу повернуто ОСОБА_6 .
На ухвалу слідчого судді Ван ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала слідчого судді є незаконною; мотиви та висновки слідчого судді не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать кримінальному процесуальному закону. Подаючи заяву про вчинення кримінального правопорушення 31.10.2018 до належного правоохоронного органу, вона розраховувала на те, що посадовими особами Військової прокуратури заяву буде внесено до ЄРДР й була впевнена, що слідчий або прокурор, який внесе відомості в ЄРДР, надішле на її адресу витяг з ЄРДР. Висновок слідчого судді про те, що бездіяльність прокурора почалась 02 листопада 2018 року, є некоректним, оскільки вона про таку бездіяльність не могла знати ні 02 листопада, ні 03 листопада, ні в будь-який інший день, доки не отримала офіційну відповідь з прокуратури. Вважає, що в даному випадку строк бездіяльності прокурора слід рахувати виключно з моменту, коли заявник дізнався про цю бездіяльність. Слідчий суддя не врахував, що для неї строк подання скарги на бездіяльність прокурора почав відраховуватись з наступного дня за останнім днем отримання відповіді на заяву до Військової прокуратури від 31 жовтня 2018 року. День отримання відповіді прокурора на її заяву про вчинення кримінального правопорушення, подану 31 жовтня 2018 року, за умови надсилання такої у день її підписання припадав на 06 листопада 2018 року, і тому строк для подання скарги слід рахувати як мінімум саме з цього моменту. Отже слідчий суддя не мав жодних правових підстав для повернення її скарги й з огляду на те, що строк для оскарження не було пропущено, клопотання про його поновлення не подавала. Дізнавшись 12 листопада 2018 року про бездіяльність прокурора, вона 15 листопада 2018 року звернулась зі скаргою до слідчого судді. Слідчий суддя, повертаючи скаргу, невірно застосував норму ч.1 ст. 304 КПК України, не врахував п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, що порушило її право на оскарження бездіяльності прокурора; обмежено її право на реальний доступ до правосуддя виключно з формальних підстав, що не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.
Під час апеляційного розгляду Ван ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, заявника, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Скаргу на бездіяльність заступника військового прокурора Західного регіону повернуто ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя повертає скаргу у разі, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. У разі, якщо скарга подана після закінчення цього строку і особа, яка її подала, не порушує питання про його поновлення або слідчий суддя не знайде підстав для його поновлення, скарга повертається.
Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.
Бездіяльність заступника прокурора, на думку заявника, полягає у невнесенні за її заявою від 31 жовтня 2018 року відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скарга до слідчого судді подана заявником 15 листопада 2018 року - фактично через 14 днів після звернення із заявою про кримінальне правопорушення та вчинення бездіяльності (яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР), тобто з пропуском десятиденного строку, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України.
Строк подачі скарги на бездіяльність прокурора законодавець пов`язує виключно з моментом вчинення бездіяльності, а тому висновок слідчого судді про пропуск заявником цього строку є обґрунтованим.
Оскільки у своїй скарзі до слідчого судді ОСОБА_6 не порушує питання про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність повернення скарги на підставі п.3 ч.2 ст. 304 КПК України.
Те, що про вчинену бездіяльність заявник дізналася 12 листопада 2018 року, чи могла дізнатися 06 листопада 2018 року, є підставою для порушення питання про поновлення пропущеного строку оскарження бездіяльності.
Твердження заявника про обмеження її права на реальний доступ до правосуддя виключно з формальних підстав, що не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішенню ЄСПЛ від 08.12.2016 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»), є безпідставним.
Слідчим суддею ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, яке жодним чином не обмежує право заявника на доступ до правосуддя та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський суд зауважив, що національні суди, застосовуючи процесуальні норми, повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.
До того ж правова ситуація, якій дана оцінка Європейським Судом з прав людини у справі «ТОВ «Фріда» проти України», не є аналогічною тій, що розглядається у даному провадженні.
Відповідно до ч.6 ст. 304 КПК України слідчим суддею роз`яснено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.
Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, і колегія суддів їх до уваги не бере.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність заступника військового прокурора Західного регіону щодо невнесення відомостей в ЄРДР залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4