ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/345/19 Справа № 183/1016/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000309 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що підозрюваний не приймав участі у створенні не передбачених законами України воєнізованих формувань, не приймав участі у їх діяльності, а тому його дії не можна кваліфікувати за ч.2 ст.260 КК України, у зв`язку з чим, підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою - відсутні.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2019 рокубуло застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.04.2019 року включно, а також визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн..

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, виходячи з того, що ОСОБА_8 маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, підозрюється увчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, а також, що під час судового розгляду підозрюваний повідомив, що він офіційно працює вантажником ТОВ І.С.К., при цьому також повідомив, що 14.02.2019 року він їхав з метою працевлаштування, однак ні захисником, ні самим підозрюваним слідчому судді не було надано жодного документу на підтвердження цього твердження, тому слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_8 відсутні дані про законні джерела доходів.
Крім того, слідчим суддею взято до уваги дані відносно особи підозрюваного, який не одружений, зі слів останнього має на утриманні неповнолітню дитину, однак документального підтвердження цьому не надано, осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходу відсутні, підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, що вказує на негативну репутацію останнього, тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеному ризику.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколами оглядів місця події від 14.02.2019 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.02.2019 року; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.02.2019 року, на узбіччі автодороги поблизу с. Новоселівка знаходяться білі мішки в середині яких трава, автомобіль Шкода на багажнику якого знаходяться певні речі: 2 ліхтарика з електрошокером, ніж канцелярський, предмет схожий на пістолет, патрони з резиновими кулями, один магазин, камуфляжна сумка, предмет, який зовнішньо схожий на рушницю, поряд якого лежать 5 патронів та інше.
Згідно наданих свідком ОСОБА_9 показів вбачається, що 14.02.2019 року він їхав з с. Піщанка до м. Дніпро по автодорозі Знам`янка - Луганськ - Ізварине, де в районі 253 км автодороги, перед з`їздом автодороги до с. Новоселівка, побачив зліва від проїжджої частини блокпост, біля якого був встановлений металевий шлагбаум, біля посту знаходилось 5 чоловіків у камуфльованій формі з військовими нашивками ЗСУ, у одного з чоловіків був шеврон з тризубом, двоє чоловіків тримали в руках предмети візуально схожі на автомати. Також він помітив ще одного чоловіка, який лежав у комишах з рушницею в руках.
Вилучення саме вогнепальної зброї підтверджено висновками експертів.
Таким чином, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину є доведеною. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчий суддя врахував існування ризику, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведеним, оскільки прокурором не надано належних доказів того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він не одружений, не працює, що свідчить про відсутність офіційних джерел доходу.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Згідно із рішенням ЄСПЛ Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Крім того, слідчим суддею розглянута можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2019 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4