Справа № 348/1020/18
Провадження № 11-кп/4808/165/19
Категорія ч.2 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року, якою скасовано його звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2018 року та направлено його для відбування покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, -

в с т а н о в и л а :

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшло подання старшого інспектора Надвірнянського міськрайонного сектору сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання згідно вироку суду. Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_8 ухиляється від відбування покарання, порушує вимоги порядку та умов відбування покарання з випробуванням, не виконує обов`язки покладені на нього судом, не з`являється на реєстрацію, виїжджав за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року задоволено вказане подання, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Надвірнянського районного суду від 25 липня 2018 року та направлено його для відбування покарання у виді 2(двох) років обмеження волі. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу ухвали в законну силу не обирався. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , після набрання даною ухвалою законної сили.

Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання старшого інспектора Надвірнянського міськрайонного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області відмовити.

В обґрунтування апеляційних доводів, вказує на те, що в поданні органу пробації не наведено жодних доказів того, що він не виконав, покладені на нього зобов`язання згідно вироку суду, умисно та з метою небажання стати на шлях виправлення.

Зокрема, зазначає, що у вересні 2018 року йому раптово запропонували роботу у Литві і в цей же день він виїхав з бригадою на заробітки. Повернувшись 9 січня 2019 року, звернувся до відділу пробації і пояснив причини пропуску та необхідність виїзду. Стверджує, що він безпосередньо давав пояснення працівнику органу пробації про причини пропуску двох днів для реєстрації в 2018 році та необхідності виїзду за кордон України на заробітки через важке матеріальне становище в його родині. На той час, він був єдиним членом сім`ї, який мав можливість працювати та здобувати кошти на проживання своєї родини, оскільки його мама не працює та здійснює нагляд за його сестрою інвалідом з дитинства, а інша сестра та брат є неповнолітніми і навчаються в школі, батько немає постійного місця роботи, а його тимчасові заробітки не дають можливості забезпечувати сім`ю, підсобного господарства вони не мають.

Також вказує, що після цього ще телефонував до відділу пробації та запитував коли з`явитися у відділ та отримав відповідь, що вони мене викличуть. 23.01.2019 року отримав виклик на 29.01.2019 року. Проте, 24.01.2019 року він передчасно з`явився до органу пробації, де його повідомили про зміну графіку реєстрації, у зв`язку з чим він пропустив дві реєстрації, а саме 15.01.2019 року та 22.01.2019 року. Тобто, вказані пропуски також були допущені ним виключно помилково та не маючи на меті ухилитися від правил.

Стверджує, що суд першої інстанції, розглядаючи подання, не дав оцінки обставинам, які мають суттєве значення для застосування ч.2 ст.78 КК України, не відобразив своїх міркувань з цього приводу, а фактично переписав зміст подання.

Звертає увагу на те, що і в матеріалах особової справи та в його поясненнях в суді, він вказував на причини неявки до органу пробації і їх поважність, а також пояснював, що ні з ким не конфліктує, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, що стверджується позитивною характеристикою за місцем проживання. Його порушення сталися внаслідок збігу певних обставин і його поступки були виключно з добрих намірів і жодним чином не направлені на ухилення від покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги, а також зазначили, що під час розгляду провадження було порушено право засудженого на захист, а тому просили скасувати ухвалу суду;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з таких підстав.

За приписами ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 зазначили, що судом першої інстанції було порушено право засудженого на захист, оскільки розгляд справи в суді проводився без захисника, хоча він бажав, щоб його інтереси захищав професійний захисник, так як через юридичну необізнаність не міг самостійно здійснювати захист.

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в України (п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Враховуючи особливості розгляду подання щодо скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та приймаючи до уваги можливість істотного погіршення правового становища засудженого в результаті такого розгляду, колегія суддів вважає, що засуджений не може бути обмежений у праві на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника.

З огляду на положення статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає зокрема, у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права передбачені цим Кодексом. А суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Незабезпечення обвинуваченому можливості особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку чи ухвали.

Як свідчить звукозапис судового процесу у суді першої інстанції від 12.03.2019 року, після відкриття судового засідання, оголошення складу суду, головуючий не перевірив питання щодо вручення засудженому ОСОБА_8 пам`ятки про його права та обов`язки, не з`ясував чи зрозумілі засудженому його права та обов`язки і у разі необхідності не роз`яснив їх.

Крім того, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, зі змісту мотивувальної частини рішення суду вбачається, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам засудженого ОСОБА_8 , який стверджував, що був змушений виїхати на заробітки внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки фактично діяв в умовах крайньої необхідності, так як не мав необхідних матеріальних засобів для гідного існування.

Суд першої інстанції також не перевірив доводи ОСОБА_8 про те, що він в усній формі повідомляв інспектора Надвірнянського міськрайонного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про необхідність виїзду на заробітки і був переконаний в тому, що останній не заперечує проти цього.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що розгляд провадження відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме порушено право засудженого на захист і судове рішення не є вмотивованим, у зв`язку з чим на підставі ст.412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і ретельно перевірити доводи засудженого, щодо поважності причин його неявки для реєстрації в орган пробації.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року, якою скасовано звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2018 року та направлено його для відбування покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5