Справа № 750/7018/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/259/19
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Ічнянського району, с. Івангород, українця, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, неодруженого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 - 3975 (три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 22 коп. матеріальної шкоди, 15 000 (п`ятнадцять тисяч) моральної шкоди, 10 064 (десять тисяч шістдесят чотири) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Речовий доказ: оптичний диск DVD-R «Аrena» з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.03.2017, в період часу з 15 год. 45 хв. до 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 , кулаком правої руки щонайменше 3 удари в область правої скроні, а також не менше 2-3 ударів по потилиці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніоцервікальної травми: закрита черепно мозкова травми синець та забій м`яких тканин обличчя, струс головного мозку у вигляді синдрому внутрічерепної гіпертензії, вираженого стійкого цефалгічного та церебрастенічного симптомів; закритої травми шийного відділу хребта, з забоєм, розтягненням зв`язкового апарату; стійко вираженого м`язево тонічного синдрому; субкон`юктивального крововиливу правого ока, які відповідно до висновку експерта № 207 від 28.03.2018 (додаткова до висновку експерта № 711 від 14.08.2017-16.08.2017) відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просить вирок місцевого суду скасувати і ухвалити новий, яким ОСОБА_7 виправдати за пред`явленим обвинуваченням.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказаний вирок є не обґрунтованим, винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського слідує, що потерпіла почувала себе нормально, нецензурно лаялася в сторону обвинуваченого, жодних тілесних ушкоджень на обличчі не було. Свідок ОСОБА_11 також зазначав, що видимих тілесних ушкоджень у потерпілої не було. З показів сусідів також вбачається, що потерпіла сама зійшла з третього поверху будинку, де знаходиться її квартира. Одночасно вказує, що до показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідами слід ставитися критично в частині спілкування з потерпілою на подвір`ї. Зазначає, що показання свідка ОСОБА_14 в частині отримання потерпілою тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 є недопустимим доказом по справі. Вказує, що згідно матеріалів перевірок за заявами ОСОБА_7 , останній 20.10.2015, 08.06.2016, 10.03.2017 звертався до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з проханням вжити заходів до ОСОБА_9 , яка провокує конфлікти та створює нестерпні умови життя, погрожує. Зазначає, що вказані обставини ставлять під сумнів правдивість показань потерпілої щодо отримання нею тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 . Далі вказує, що судом першої інстанції допущено припущення щодо неможливості отримання потерпілою тілесних ушкоджень в проміжок часу з 15.30 до 15.45, 16.30 до 24.00 год. 10.03.2017 року, а також заподіяння їх нею самою, оскільки відповідних даних, які б обґрунтовували такий висновок суду матеріали кримінального провадження не містять. Також вказує, що потерпіла проходила лікування у лікувальному закладі третинного рівня, працівником якого є сама. Наголошує на відсутності в матеріалах справи медичних документів, а саме довідки №2909 з травмпункту ЧЛ№2, КТ№2 та диску оптичного, Rr знімки 6шт., лікарняного листа, що ставить на думку сторони захисту під сумнів висновки експерта щодо тяжкості отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Зазначає, що клопотання про доповнення судового розгляду зазначеними даними були безпідставно відхилені, що порушило право на захист ОСОБА_7 та вказує на неповноту судового розгляду вказаного кримінального провадження. Зазначає, що потерпіла, на його думку, була госпіталізована через хронічні захворювання, а не у зв`язку з отриманням травм. Вказує, що наявні у матеріалах справи висновки експертиз є суперечливими і не доводять причетності обвинуваченого до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Всі інші докази на які посилається суд побудовані на показах потерпілої і не можуть бути покладені в основу вироку. Зазначає, що потерпіла безпосередньо зацікавлена в притягненні до кримінальної відповідальності обвинуваченого. Таким чином, сторона захисту приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та її представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Адвокат просить вирок місцевого суду скасувати і ухвалити новий, яким ОСОБА_7 виправдати за пред`явленим обвинуваченням

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст.122 КК України не визнав та показав, що 10.03.2017, о 15 год. 40 хв., він знаходився в кімнаті за комп`ютером. До квартири зайшла колишня дружина ОСОБА_9 і почала голосно на нього нецензурно лаятися. Після цього колишня дружина зайшла до кімнати і приставила до його шиї виделку та сказала, що вб`є його. Від неї був запах алкоголю і порушена координація рухів. Він взяв мобільній телефон і почав викликати поліцію. До приїзду поліцейських він знаходився за комп`ютером у кімнаті. Приїхав наряд поліції, відібрав заяву та пояснення у потерпілої і забрав з собою. Приблизно о 18 годині вона повернулася додому, забрала сумку і пішла. З`явилася потерпіла вдома у неділю 12.03.2017. 13.03.2017 ввечері син повідомив, що мати хворіє. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не заподіював, а метою написання заяви потерпілою до поліції є намагання вижити його з квартири.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення.

Попри невизнання обвинуваченим вини, його вина в повній мірі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зокрема, згідно пояснень потерпілої ОСОБА_9 в 2014 році вони розлучилася з чоловіком ОСОБА_7 і з того часу у них постійно виникають конфлікти, які провокує останній. 10.03.2017 вона о 15 годині 45 хвилин прийшла додому. В квартирі у неї з обвинуваченим виникла сварка, в ході якої обвинувачений ззаду кулаком ударив її під праве око і почав наносити удари в область правої скроні і потилиці. Коли побиття закінчилося, то вона викликала поліцію. Разом з працівниками поліції вона поїхала до травмпункту. Спускаючись сходами у під`їзді вона зустріла сусідку з другого поверху, а на вулиці ще одну сусідку з п`ятого поверху. З працівниками поліції вона проїхала до травмпункту Чернігівської міської лікарні № 2. В травмпункті були зафіксовані тілесні ушкодження, а також вона пройшла тест на вміст алкоголю, який підтвердив, що вона була твереза. Після травмпункту вона приїхала додому, забрала сумку і поїхала до матері в село, оскільки потрібно було відвезти їй ліки. В селі вона почувалася погано і два дні пролежала. В понеділок 13.03.2017 вона вийшла на роботу і звернулася до лікаря, бо погано почувалася. Її госпіталізували до неврологічного відділення.

Такі показання потерпілої узгоджуються з показаннями ряду свідків та висновком експерта.

Як вбачається з листа головного лікаря КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 10.05.2018 року, 10.03.2017 з 15.30 год. ОСОБА_9 була відсутня на робочому місці на підставі заяви за сімейними обставинами.

Жоден зі свідків не був присутнім безпосередньо під час отримання потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, однак свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є співробітниками потерпілої під час розгляду справи місцевим судом вказували, що 10.03.2017 року в період часу з 08.30 до 15.30 будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 не було. Разом з тим вказані свідки зазначали, що 13.03.2017 року коли ОСОБА_9 вийшла на роботу, то у неї були гематоми на обличчі та вона скаржилася на погане самопочуття.

Свідок ОСОБА_18 , в судовому засіданні показала, що 13.03.2017 за рекомендацією ОСОБА_15 до неї звернулася потерпіла ОСОБА_9 зі скаргами на підвищений тиск, нудоту, болі в шийному відділенні хребта. У потерпілої були підшкірні гематоми повік. Бурлака була госпіталізована до лікарні, де проходила стаціонарне лікування по 04.04.2017.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні показав, що під час чергування 10.03.2017 надійшов виклик, що в одній з квартир будинку АДРЕСА_3 відбувається сімейний конфлікт, в ході якого були заподіяні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 . По прибуттю на місце разом з напарником ОСОБА_11 двері квартири відчинила потерпіла, яка повідомила що її побив обвинувачений. В квартирі на той час знаходився також обвинувачений. Він не пам`ятає чи були у потерпілої видимі тілесні ушкодження. З обвинуваченим спілкувався його напарник. Після чого вони підвезли потерпілу до травмпункту Чернігівської міської лікарні № 2.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 22.11.2017 та оптичного диску DVD-R «Аrena» з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, згідно якого зафіксовано, що 10.03.2017 вхідні двері квартири відчинила потерпіла ОСОБА_9 , яка притискує шматок сала до правого ока, і повідомила, що її побив колишній чоловік з яким вона мешкає в одній квартирі і має намір написати заяву до поліції за цим фактом.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідками потерпілої, 10.03.2017 року в кінці робочого дня вони бачили ОСОБА_9 , яка йшла разом з працівниками поліції та вказували, що біля правого ока у неї був набряк.

Свідок ОСОБА_20 , яка також є сусідкою потерпілої по площадці, в судовому засіданні підтвердила наведені вище покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та додала, що 10.03.2017, приблизно о 15 год. 50 хв., коли вона піднімалася на третій поверх до квартири, то чула чоловічий крик і плач ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 , який є сином обвинуваченого та потерпілої, в судовому засіданні показав, що 10.03.2017, приблизно о 17 годині, він повернувся додому. Батько був вдома. В цей час до квартири зайшла мати. У неї під правим оком був синець. Мати нічого не розповідала, взяла сумку і поїхала в село. Батько розповів, що була бійка між ним та матір`ю. 12.03.2017 мати повернулася з села і розповіла, що її побив батько 10.03.2017. Після цього мати лежала в лікарні через головний біль та біль шиї і спини.

Згідно листа головного лікаря Чернігівської міської лікарні №2 від 21.09.2017 потерпіла ОСОБА_9 зверталася 10.03.2017 о 17.00 год. до травмпункту з приводу побиття її колишнім чоловіком і встановлений діагноз: забій голови справа, забій носа, п/ш гематома в області правого ока, на момент огляду ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Відповідно до висновку експерта № 711 від 16.08.2017 року у потерпілої ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: поєднана краніоцервікальна травма: закрита черепно мозкова травма синець та забій м`яких тканин обличчя, струс головного мозку у вигляді синдрому внутрішньочерепної гіпертензії, вираженого стійкого цефалгічного та церебрастенічного с-мів; закрита травма шийного відділу хребта з забоєм, розтягненням зв`язкового апарату, стійким вираженим м`язево-тонічним синдромом; субкон`юктивальний крововилив правого ока, які виникли 10.03.2017 внаслідок не менше двох ударних дій тупого, твердого предмету в тому числі і в результаті нанесення удару рукою, ногою з боку сторонньої особи і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

Відповідно до висновку експерта №207 від 28.03.2018, згідно якого підтверджені, встановлені висновком експерта № 711 від 16.08.2017 тілесні ушкодження, які могли утворитися в тому числі і шляхом нанесення близько 3 ударів в область правої скроні, а також близько 2-3 ударів по потилиці; виявлене місце прикладання травмуючої сили в ділянці правого ока; виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок однократного падіння на площині.

Данні висновки були роз`яснені експертом ОСОБА_21 в судовому засіданні, який підтвердив, що у даному кримінальному провадженні він проводив судово - медичні експертизи, за результатами яких ним були складені висновок експерта № 207 від 28.03.2018 та висновок № 711 від 16.08.2017. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої ОСОБА_9 знаходяться в зоні досяжності її руки. На його думку, дуже малоймовірним є те, що потерпіла сама собі могла заподіяти ці тілесні ушкодження. Конкретний час завдання тілесних ушкоджень не можна встановити. Час звернення до лікарні не впливає на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.09.2017 із фото таблицею потерпіла ОСОБА_9 в присутності понятих добровільно пояснила та показала, як 10.03.2017 вона повернулася додому з роботи, а її колишній чоловік ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс їй близько 3 ударів в область правої скроні, а також близько 2-3 ударів по потилиці.

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується вищевказаними показаннями свідків , які в повній мірі узгоджуються між собою та висновками проведених по справі експертиз, а також з іншими переліченими доказами, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 з приводу того факту, що обвинувачений звертався до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з проханням вжити заходів до ОСОБА_9 , яка провокує конфлікти та створює нестерпні умови життя і що вказані обставини ставлять під сумнів правдивість показань потерпілої щодо отримання нею тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 . Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 також зверталася з відповідними заявами до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з проханням вжити заходів до ОСОБА_7 , який створює нестерпні умови життя, вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою. Таким чином, наведене лише підтверджує факт конфліктних стосунків між потерпілою і обвинуваченим і ніяким чином не ставить під сумнів показання потерпілої з приводу отримання нею тілесних ушкоджень, адже її покази є послідовними, логічними, узгодженими та підтвердженими належними доказами.

Також, колегія суддів знаходить необґрунтованими посилання захисника в апеляційній скарзі на ті обставини, що потерпіла проходила лікування у медичному закладі де сама працює, а також на відсутність певних медичних документів у матеріалах справи, що на думку захисту ставить під сумнів правильність висновків наведених експертом у висновках судово-медичних експертиз.

Так, зазначена судово-медична експертиза проведена компетентним спеціалістом у відповідності до вимог, які ставляться до проведення судово-медичної експертизи, за результатами якої складений висновок, який відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК України і в контексті ст. 84 КПК України є належним доказом. Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б ставили під сумнів законність та правильність висновку експерта.

А з огляду на диспозицію статті, за якою обвинувачується ОСОБА_7 для кваліфікації його дій достатньо встановити факт наявності таких тілесних ушкоджень, які могли бути завдані за обставин, про які йдеться в обвинуваченні. Такі були встановлені, як і причинний зв`язок останніх з діями обвинуваченого, підтверджений рядом доказів, які суд оцінив у відповідності з вимогами ст.94 КПК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, зміст досудової доповіді, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, формально позитивно характеризується за місцем мешкання, виключно позитивно характеризується за місцем колишньої роботи в ПАТ «Чернігівобленерго», його сімейний стан, матеріальний стан обвинуваченого є пенсіонером, його хворобливий стан здоров`я, його вік, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання і дійшов висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75,76 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 , які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4