УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року

м. Київ
справа № 678/100/15-к

провадження № 51-8634ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2018 року.
встановив:
За вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ч. 5 ст.72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 02 серпня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 07 грудня 2018 року змінив вирок місцевого суду. Визнав недопустимими докази вини ОСОБА_4 протокол № 731 т про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 07 вересня 2015 року щодо потерпілого ОСОБА_5 з СД-R диском № 4/253т 0) та протокол № 734 т про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 07 вересня 2015 року щодо свідка ОСОБА_6 з СД-R диском № 4/251т та виключив посилання на них з мотивувальної частини вироку.
Також виключив з вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання засудженому ОСОБА_4 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі ч. 5 ст.72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, зазначені вимоги закону ОСОБА_4 не виконав, оскільки належно не обґрунтував свої доводи. Засуджений, хоча і посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПКне є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
При цьому засуджений обмежився формальними вказівками про порушення, допущені, на його думку, апеляційним судом, та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Також, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги та сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3