Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2581/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000263, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 20.02.2019 приблизно о 18 год. 20 хв., перебуваючи між вхідними дверима станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен», помітила раніше їй невідому громадянку ОСОБА_6 , яка була одягнена в шубу світлого кольору, в лівій кишені якої знаходився мобільний телефон та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 своєю правою рукою з лівої кишені шуби, в яку була одягнена потерпіла таємно витягнула мобільний телефон марки Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 . Після того, ОСОБА_5 поклала викрадений нею мобільний телефон до правої кишені куртки в яку була одягнена, тим самим спричинивши потерпілій матеріальну шкоду, в розмірі 6 100 грн. 00 коп.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі, оскільки одразу була зупинена працівниками поліції та доставлена до кімнати поліції на станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен», тим самим вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а саме Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6

20 лютого 2019 року в ході проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України, з підлоги приміщення кімнати поліції на станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен» було вилучено мобільний телефон марки Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

В судове засідання слідчий та власник майна не з`явились. Слідчий звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути клопотання без його участі, просив його задовольнити.

Враховуючи викладене, слідчий суддя на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, яка встановлює, що неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі слідчого та власника тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000263, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході проведення затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, з підлоги приміщення кімнати поліції на станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен» було вилучено мобільний телефон марки Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Постановою слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 21.02.2019 мобільний телефон марки Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000263 від 20.02.2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України з підлоги приміщення кімнати поліції на станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен», а саме мобільний телефон марки Meizu M3 Max імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1