Справа № 152/826/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 01 червня 2018 року ,

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 22 травня 2018 року близько 10 години 00 хвилин, неподалік сільського ставка в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, на узбіччі дороги знайшла сім-карту оператора мобільного зв?язку «Київстар» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_4 . Перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 вставила зазначену сім-карту в свій мобільний телефон і прочитала смс-повідомлення, що надійшли на телефон після його ввімкнення, адресовані ОСОБА_4 , в яких були зазначені відомості про стан належного останньому банківського рахунку № НОМЕР_2 , в тому числі пін код, відкритого в банку ПАТ КБ «Приватбанк».

Скориставшись цією інформацією, маючи умисел на незаконне збагачення, розуміючи що власник телефону та рахунку не усвідомлює протиправних дій, поїхавши в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, діючи умисно, за допомогою прийому дзвінка від оператора ПАТ КБ «Приватбанк», підтвердила операцію зняття коштів без картки в банкоматі, розташованому в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 29, знявши кошти в розмірі 4002 грн з рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_6 повторила вказану процедуру, в результаті чого зняла кошти в сумі 3602 грн із зазначеного вище рахунку, чим завдала потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 7604 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що 22 травня 2018 року близько 10 години 00 хвилин, неподалік сільського ставка в смт. Шпиків, на узбіччі дороги знайшла сім-карту оператора мобільного зв?язку «Київстар». Перебуваючи за місцем свого проживання вставила зазначену сім-карту в мобільний телефон і прочитала смс-повідомлення, що надійшли на телефон після його ввімкнення, адресовані ОСОБА_4 , в яких були зазначені відомості про стан належного останньому банківського рахунку № НОМЕР_2 , в тому числі пін код. Скориставшись цією інформацією, поїхала в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, де за допомогою прийому дзвінка від оператора ПАТ КБ «Приватбанк», підтвердила операцію зняття коштів без картки в банкоматі, розташованому в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 29, знявши кошти в розмірі 4002 грн. Після цього через кілька хвилини ОСОБА_6 повторила вказану вище операцію, в результаті чого зняла кошти в сумі 3602 грн із зазначеного рахунку.

Про вчинене шкодує, кається, просила суд суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачена та прокурор, потерпілий та його представник в судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, які характеризують її особу та вирішення цивільного позову.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 виду та міри покарання, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_6 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченою, особи винуватої, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином у сумі 9 373,32 грн, де з них 7604,00 грн викрадені кошти та 1769,32 транспортні витрати, суд виходить з того, що обвинуваченою ОСОБА_6 , визнано цивільний позов та нею не оспорюються його вимоги, а тому відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в сумі 7604 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 не заявлено, а кошти в сумі 1769, 32 грн транспортних витрат, відповідно до статей 118, 124 КПК України відносяться до процесуальних витрат пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження та у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Потерпілим ОСОБА_4 та його представником не надано під час судового розгляду належних та допустимих доказів понесених ним процесуальних витрат, пов?язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження. Квитанції на суму 499,95 грн від 25 травня 2018 року та 520 грн від 07 червня 2018 року, долучені до позову, згідно яких здійснено купівлю паливних матеріалів не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_4 поніс зазначені витрати саме в межах даного кримінального провадження, а вказані витрати пов`язані з прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Поряд з цим, ОСОБА_4 просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Вирішуючи зазначену вимогу, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 в статусі адвоката приймав участь у судових засіданнях 24 вересня 2018 року, 23 жовтня 2018 року та 26 листопада 2018 року в Шаргородському районному суді Вінницької області. Витрати потерпілого ОСОБА_4 на правову допомогу у розумінні договору про надання правової допомоги від 21 червня 2018 року є такими, що пов`язані з прийняттям участі в судових засіданнях представника потерпілого на стадії розгляду справи в Шаргородському районному суді, складання цивільного позову, тобто мають компенсуватися в силу ст.124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази в провадженні відсутні.

Процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді ста годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 7604 грн та витрати на надання правової допомоги в сумі 2000 грн.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1