Провадження № 11-кп/824/227/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 383 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України
у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 26 червня 2018 року, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місце, з метою уникнення відповідальності за вчинену ним ДТП, здійснив завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння його транспортним засобом КІА д.н.з. НОМЕР_1 26 червня 2018 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Григоренка, 43.
Окрім того, ОСОБА_7 27 червня 2018 року в період часу з 19 години 05 хвилин по 19 годину 15 хвилин, знаходячись в приміщенні Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що по вул. Кошиця, 3а в м. Києві, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місце, з метою уникнення відповідальності за вчинену ним ДТП, надав завідомо неправдиві показання потерпілого органу, що здійснює досудове розслідування слідчому СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві щодо виявлення ним 26 червня 2018 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Григоренка, 43 незаконного заволодіння його транспортним засобом КІА д.н.з. НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 383 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч. 1 ст. 384 КК України 6 місяців арешту. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок суду залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання, серед передбачених санкцією відповідних норм закону України про кримінальну відповідальність помилково обрав вид, який не може призначатися пенсіонеру. Крім цього, внаслідок штучного зниження рівня суспільної небезпеки вчиненого діяння та особи обвинуваченого, не призначив достатньо суворий вид покарання, що буде відповідати вчиненому діянню. Вважає, що конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність корисливого мотиву злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, обґрунтовано вимагають призначення ОСОБА_7 найбільш суворого виду покарання позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи пенсійний вік обвинуваченого, відсутність попередніх судимостей, не перебування на спеціальних обліках, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують його (щире каяття), апелянт вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 положення ст.ст. 75, 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скаргане підлягає до задоволення з таких підстав.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 26 Закону України «Прозагальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачуваний ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином на момент постановлення вироку останньому ще не виповнилось 60 років, а тому, він не досяг пенсійного віку у відповідності до закону.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, то вони є також безпідставними.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вищевказаних вимог кримінального закону. Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, котрий не перебуває на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога та дійшов правильного висновку про призначення покарання останньому у виді обмеження волі.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 враховуючи те, що він раніше не судимий, його щире каяття у вчиненому, відсутність обтяжуючих обставин, вік, можливе без ізоляції від суспільства, а тому доречно застосував до нього вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
Враховуючи вищевикладене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року, якою ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: