ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6825/19
провадження № 1-кс/753/2616/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залу суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого у кримінальному провадженні № 0001170, внесеного до ЄРДР за ознаками ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.04.2019 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001170.

На обґрунтування скарги вказав, що 04.03.2019 слідчий ОСОБА_7 винесла постанову про відмову у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілих його дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вимушені користуватися маршрутним таксі № 516. Вказану постанову він вважає незаконною та такою, що винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

В судове засідання, призначене на 09.04.2019 скаржник не з`явився, повідомлений належним чином, клопотань про відкладення не надходило.

Слідчий в судове засідання слідчий не з`явилися, проте його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі скарги слідчими слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0001170, внесене до ЄРДР 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

26.02.2019 ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про залучення в якості потерпілих його дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які користуються маршрутним таксі № 516.

Постановою від 04.03.2019 слідчий ОСОБА_7 відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

При дослідженні оскаржуваної постанови від 04.03.2019, встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідчий вказала, що в ході досудового розслідування кримінального провадження будь-яких даних, які підтверджують завдання дітям ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Даючи оцінку оскаржуваному рішенню слідчого, суд керується загальними засадами кримінального провадження, положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження та вимоги, яким повинні відповідати процесуальні рішення слідчого та/або прокурора.

Так, імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Ч. 2 ст. 9 цього Кодексу визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Згідно з приписами п. 2) ч. 5 ст. 110 цього Кодексу мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Враховуючи, що на даний час, в ході досудового розслідування кримінального провадження будь-яких даних, які підтверджують завдання дітям ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встановлено, про що зазначено слідчим у мотивувальній часині постанови від 04.03.2019 суд не вбачає підстав для її скасування, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Крім того, згідно приписів ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Вбачається, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подана скарга, свідчить про фактичне не підтримання поданої скарги та не доведення згаданих обставин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1