печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2018 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
18.10.2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.ч. 1,3,4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (), за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими особами протягом 2016-2018 років організували розкрадання грошових коштів підприємства державного сектору економіки шляхом проведення аукціону.

10.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено наступне майно: телефон Apple Iphone 5 ІМЕІ НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .
З матеріалів клопотання вбачається, що вказані речі та документи містять на собі сліди злочину та інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, можуть підлягати конфіскації майна як виду покарання, а також з метою збереження речових доказів та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Тому в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені речі та документи.

Підставою для накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ., є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами вчинення злочину відповідно до постанови від 10.10.2018 року.

В судове засідання прокурор не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від слідчого слідчої групи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, передбачено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує дводи клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором не надано доказів, а саме: постанови, про визнання речовими доказами, на тимчасово вилучене майно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1