Провадження № 1-кп/522/473/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004210 від 14.05.2013 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 5, 186 ч. 2 КК України, № 0000914 від 26.02.2015 року відносно ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, № 0007761 від 25.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та № 0000085 від 07.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Прокурори ОСОБА_14 та ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні, вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що підстав для повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 при вирішенні питання щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, покладались на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт за матеріалами кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004210 від 14.05.2013 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 5, 186 ч. 2 КК України, № 0000914 від 26.02.2015 року відносно ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, № 0007761 від 25.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та № 0000085 від 07.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, підлягає поверненню прокурору оскільки він не відповідає вимогам КПК України, при цьому виходить з наступного.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України, а також додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам Закону.

Вважаю, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України не відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України у зв`язку з тим, що викладені у ньому фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають обставинам, встановленим слідчим, прокурором під час досудового розслідування кримінальних проваджень за № 0004210 від 14.05.2013 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 5, 186 ч. 2 КК України, № 0000914 від 26.02.2015 року відносно ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, № 0007761 від 25.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та № 0000085 від 07.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Так, згідно обвинувального акту за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004210 від 14.05.2013 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 5, 186 ч. 2 КК України, а саме: таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, організованою групою та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

За матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000914 від 26.02.2015 року, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а саме: таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

За матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0007761 від 25.11.2013 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, а саме: вбивство, вчинене через необережність.

За матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 07.12.2015 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а саме: таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, в порушення вимог зазначеної статті обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України, не містить формулювання обвинувачення від якого останні будуть захищатись у суді.
Відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

Згідно рішення від 25.07.2000, ухваленого у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи причини зміни обвинувачення».

У рішенні від 09.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

При цьому, у підготовчому судовому засіданні судом не досліджувались обставини щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України, оскільки ці обставини підлягають перевірці судом в ході судового розгляду обвинувального акту, відповідно до вимог КПК України.

Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні до судового розгляду.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України, вимогам КПК України, тому він підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 5, 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України, прокурору Одеської області та керівнику Одеської місцевої прокуратури № 3, для усунення недоліків.
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки.
На ухвалу протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

20.11.2018