Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 листопада 2018 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000268 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 24 травня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андрусіїв Гощанського району Рівненської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із повною середньою освітою, вдови, пенсіонерки, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вказаний вирок Корецького районного суду Рівненської області та перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що згідно показань свідків вона не мала жодних неприязних стосунків із ОСОБА_9 , а тому у неї не було прямого умислу на його вбивство. При цьому обвинувачена зазначила, що її версія смерті потерпілого підтверджується висновком експертизи №76 та фото таблицями, долученими до матеріалів кримінального провадження. Також обвинувачена вказала, що наявні обставини для призначення їй покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, оскільки вона є матір`ю-героїнею, непрацездатною особою і вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Обвинуваченою також подано клопотання про повторне дослідження доказів, які були досліджені судом першої інстанції не повно показання свідка ОСОБА_10 та її показання, протокол слідчого експерименту від 14.08.2017 року та протокол огляду місця події від 15.07.2017 року, висновок експерта №76 від 05.08.2017 року.
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.115 КК України на сім років три місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Обвинуваченій ОСОБА_6 судом обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання - АДРЕСА_1 , на строк 2 місяці до 24 липня 2018 року, з покладенням відповідних обов`язків.
Судом постановлено стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави витрати, понесені на залучення експертів, у розмірі 5451 грн. 20 коп.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_6 визнана винною в тому, що 15 липня 2017 року, близько 19.00 год. знаходячись за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своїм сином ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, умисно, нанесла ОСОБА_9 один удар з досить значною силою плоским, односторонньо загостреним, колюче ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа в ліву ділянку грудей. Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 помер на місці події, від проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудей з ушкодженням тканини лівої легені і лівої легеневої вени, яке супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею і спричинило розвиток гострої крововтрати та геморагічного шоку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, думку потерпілої ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, про дослідження яких заявив під час апеляційного розгляду захисник, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що цю скаргу слід задовольнити частково - змінити вирок в частині призначеного покарання з таких підстав.

Відповідно до припису ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_9 та кваліфікації її дій за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вважає правильним і таким, що ґрунтується на обставинах кримінального провадження.

Так під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 показала, що вказане тілесне ушкодження потерпілий ОСОБА_9 отримав унаслідок його падіння на ніж, який тримала обвинувачена у правій незафіксованій руці.

З протоколу огляду місця події від 15 липня 2017 року з ілюстративною таблицею, дослідженого під час апеляційного розгляду, вбачається, що під час огляду домогосподарства на АДРЕСА_1 , на кухні під лицевою стіною від вхідних дверей, а саме під вікном, наявний стіл. Біля лівої ніжки столу, на підлозі лежить кофта темно-сірого кольору вся забруднена, на якій видимих нашарувань речовини бурого кольору не має. Біля цього столу на підлозі виявлено труп чоловіка, який знаходиться в горизонтальному положенні. В ділянці носа та рота сліди бурого кольору, з витіканням з носових ходів, схожої на кров. В роті, на губах та частково в ротовій порожнині піна рожевого кольору. На передній поверхні грудної клітки зліва зверху від соска є рана з якої виділяється темно-бура кров. На передній поверхні грудної клітки зліва та на передній поверхні живота помарки бурої рідини, схожої на кров. Труп одягнутий в куртку, штани чорного кольору та труси синього кольору. На спині ушкоджень не виявлено. При пальпації верхніх кінцівок, грудної клітки, нижніх кінцівок, будь-яких ушкоджень, крепітації уламків не виявлено.

В ході огляду місця події вилучено: спортивні штани сірого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, пару тапочок із нашаруванням речовини бурого кольору, ніж із нашаруванням речовини бурого кольору, вирізку з покривала із нашаруванням речовини бурого кольору (т.1 а.к.п.16-24, 25-33).

Згідно дослідженого висновку експерта №76 від 05 серпня 2017 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 були виявлені такі тілесні ушкодження: рана на лівій половині передньої поверхні грудей, що продовжувалась у напрямку спереду-назад, зліва направо та дещо зверху-вниз рановим каналом, який проходив через м'які тканини грудей і проходить в грудну порожнину між другим та третім ребрами, проникає у ліву плевральну порожнину де супроводжувався ушкодженням верхньої долі лівої легені, лівого бронха та лівої легеневої вени, що супроводжувалось виливом крові в ліву плевральну порожнину близько 1900 мл. Вказані ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_9 та, як в сукупності, так і кожне окремо, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Виходячи із даних судово-гістологічного дослідження та враховуючи ушкодження магістральних судин серця, що веде до вираженої внутрішньої кровотечі та швидкого розвитку масивної крововтрати, можна говорити про те, що смерть ОСОБА_9 настала в досить короткий проміжок часу, який може вимірюватись хвилинами-десятками хвилин. Встановлені зовнішні розміри рани та довжина раневого каналу дають підставу вважати, що зазначене поранення могло бути спричинене клинком ножа довжиною не менше 8-10 см та його шириною на рівні занурення в тіло не більше 1,8 см. Ушкодження, які виявлені у потерпілого були нанесені зі значною силою колюче ріжучим знаряддям на зразок клинка ножа в ділянку грудей під дещо гострим кутом відносно площин грудної клітки ОСОБА_9 у напрямку спереду-назад, дещо зліва на право та дещо зверху вниз, при цьому заточений кінець клинка був направлений доверху. З моменту заподіяння поранення грудей і до розвитку порушення свідомості та її втрати можливість здійснення ОСОБА_9 активних дій, самостійно чинити опір, пересуватись тощо впродовж короткого проміжку часу, який може вимірюватись секундами, десятками секунд не виключається. Судово-медичних даних, які б достовірно свідчили про зміну положення трупа після настання смерті, волочіння тіла, при експертизі трупа ОСОБА_9 , не встановлено. Із висновку експерта №1137 від 21.07.2017 року судово-токсилогічної експертизи крові відомо, що в крові з трупа ОСОБА_9 знайдений етиловий спирт в концентрації 4,06 проміле, що за своєю функціональною оцінкою відповідає важкій алкогольній інтоксикації (т. 1 а.к.п.91-94).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 14 серпня 2018 року, проведеного за участю обвинуваченої в присутності двох понятих та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на місці події на кухні будинку АДРЕСА_1 , показала обставини нанесення потерпілому ОСОБА_9 колото-різаного ушкодження, а саме при самовільному падінні ОСОБА_9 на ніж, який знаходився в правій незафіксованій руці ОСОБА_6 (т.1 а.к.п. 225-239).

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 а також дані протоколу проведення слідчого експерименту за її участі від 14 серпня 2017 року щодо обставин даної події не підтверджуються жодними доказами, в тому числі про повторне дослідження яких клопотала сторона захисту.
Натомість вказана версія про вбивство через необережність в результаті самопадіння ОСОБА_9 на ніж, який знаходився в руці обвинуваченої ОСОБА_6 , спростовується рядом висновків експертів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції.
Так, у висновку експерта № 76 від 13 жовтня 2017 року, складеного за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи, зазначено, що судово-медичних даних, які б могли свідчити, що ОСОБА_9 після отримання поранення деякий час «сидів на стільчику» чи був у вертикальному положенні немає. Враховуючи локалізацію, кількість, значну глибину, напрямок раневого каналу, тяжкість ушкоджень, які свідчать за нанесення досить сильного улару в ділянку тіла, прикриту одягом експертна комісія робить висновок про те, що в даному випадку отримання потерпілим вищевказаного колото-різаного ушкодження на тілі та предметах одягу при обставинах, викладених обвинуваченою ОСОБА_6 в ході проведення за її участю слідчого експерименту 14 серпня 2017 року, а саме при самовільному падінні ОСОБА_9 на ніж, який знаходився в правій незафіксованій руці ОСОБА_6 виключається (т.1 а.к.п.100-112).
Також з висновку експерта №142-мк від 26 липня 2017 року вбачається, що на тканині куртки та теніски померлого ОСОБА_9 виявлені по одному колото-різаному пошкодженню тканини, розташовані у верхніх четвертях передів зліва. Вказані пошкодження виникли одночасно, внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа.
При цьому, висновком експерта №164-мк від 27 вересня 2017 року на шкіряному клапті з ділянки лівої половини грудної клітки від трупу ОСОБА_9 виявлено одну колото-різану рану. На тканині куртки та теніски ОСОБА_9 виявлено по одному колото-різаному пошкодженню тканини, розташовані у верхніх четвертях передів зліва. Підтверджено одночасне виникнення вказаних пошкоджень як на шкіряному клапті, так і на тканині предметів одягу, внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа та могли виникнути внаслідок травматичної дії клинком ножа представленому на експертизу, так як він має відповідні конструктивні характеристики.
Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого суду про наявність в обвинуваченої ОСОБА_6 мотиву на умисне вбивство сина. Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 часто зловживав алкогольними напоями, на ґрунті чого у нього систематично виникали конфліктні ситуації з членами сім`ї, в тому числі й з матір`ю ОСОБА_6 . Як підтвердила обвинувачена під час судових дебатів, 15 липня 2017 року між нею та ОСОБА_9 також виникла суперечка, що і послугувало мотивом для інкримінованого злочину.
Щодо доводів обвинуваченої про відсутність у неї прямого умислу на спричинення смерті сину, то колегія суддів зауважує, що умисне вбивство може бути вчинено не лише з прямим умислом, але й непрямим умислом, тобто коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Таким чином, вбивство, яке було наслідком дії особи, котра хоча й не ставила собі за мету позбавлення життя, але байдуже ставилася до такого наслідку, можливість якого вона свідомо допускала, має кваліфікуватися як умисне вбивство. Відповідальність за умисне спричинення смерті настає і у випадках, коли винний, умисно завдаючи шкоду потерпілому, не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка фактично настає.
При цьому, умисне поранення життєво важливих органів потерпілого, внаслідок чого настала його смерть, судова практика розцінює як свідчення умислу винного на позбавлення життя і кваліфікує такі дії як умисне вбивство.
Згідно роз`яснень п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості - від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати).
Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_6 нанесла потерпілому ОСОБА_9 удар ножем із прикладанням значної сили в область життєво-важливого органу серця, тому колегія суддів вважає, що обвинувачена свідомо припускала можливість настання наслідків у виді смерті, хоча, можливо, й не бажала позбавити життя, а тому в її діях присутній непрямий умисел на спричинення смерті потерпілому.
З огляду на повторно дослідженні за клопотанням сторони захисту докази, а також встановлені місцевим судом обставини провадження, які в силу вимог ст.404 КПК, апеляційний суд приймає до уваги, колегія суддів приходить до переконання, що в діях обвинуваченої ОСОБА_6 не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України вбивства, вчиненого з необережності, а отже її дії вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.115 цього Кодексу.

Водночас, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до роз`яснень, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №3 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає слушними доводи про можливість пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.69 КК України. Зокрема ч.1 ст.69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про віднесення до обставин, які пом'якшують покарання ОСОБА_6 , активне сприяння розкриттю злочину, її щире каяття, оскільки обвинувачена, окрім визнання факту вчинення злочину позбавлення життя сина, ще й дійсно, відверто, а не уявно визнала свою провину у вчиненому злочині, проявила щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, відсутність у неї попередніх судимостей, а також наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги особу винної, яка згідно характеристики виконкому Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області характеризується позитивно і скарг від сусідів на неї до виконавчого комітету сільської ради не надходило, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є особою пенсійного віку. Указом Президента України від 05 травня 2009 року №293/2009 ОСОБА_6 присвоєне почесне звання "Мати-героїня", як матері десяти дітей.

Водночас колегія суддів зауважує, що місцевим судом не було прийнято до уваги принципову позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка просила не обирати обвинуваченій сувору міру покарання, підтверджувала наявність частих конфліктів між померлим ОСОБА_9 та іншими членами сім`ї, в тому числі й обвинуваченою ОСОБА_6 , ініціатором яких виступав саме потерпілий. При апеляційному розгляді потерпіла підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої, просила її задовольнити. Також місцевим судом не було враховано тієї обставини, що обвинувачена є особою похилого віку, оскільки на час судового розгляду їй виповнилось 62 роки, та не надано належної оцінки провокуючій поведінці потерпілого ОСОБА_9 .

З огляду на встановлені обставини справи, дані про особу винної, а також провокуючу поведінку потерпілого ОСОБА_9 , які у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів приходить до переконання, що при обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 наявні передбачені законодавцем підстави, для застосування положень ч.1 ст.69 КК України, а тому вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Отже за вказаних обставин та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.408 та ст.414 КПК, вирок в частині призначеного покарання слід змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 24 травня 2018 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців .

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2