Справа № 668/4400/16-к
Провадження № 1-кп/127/62/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо доцільності продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003653, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою до 16.02.2019 року, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_15 у судовому засіданні висловив свою думку щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Прокурор мотивував тим, що запобіжні заходи відносно обвинувачених обрані правильно, підстав для їх зміни, скасування немає. ОСОБА_15 просив суд врахувати, що судовий розгляд лише розпочато, а у разі зміни запобіжних заходів на більш м`які, обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків. Прокурор в обґрунтування існуючих ризиків зазначив, що обвинувачені до затримання не мали постійного джерела доходів, тому існує ризик, що останні будуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. Обвинувачені не намагаються сприяти розгляду справи та встановленню істини. Ними заподіяно шкоду 14 потерпілим, які ще не допитані в судовому засіданні, шкода яким не відшкодована. Сума заподіяної ними шкоди становить 540 тис. гривень. Також, зазначив, що обвинуваченими не надано доказів щодо неможливості їх перебування під вартою. Тому, просив суд продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у виді тримання під вартою ще на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Зазначив, що він не згоден з думкою прокурора, оскільки обвинувачені уже тривалий час перебувають під вартою, додатково зазначив, що затягування розгляду справи відбувається не з їх вини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, мотивуючи його безпідставністю, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, на його думку прокурором не доведені. Крім того, звернув увагу на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 соціально-стримуючих факторів, а саме родичів, наявність постійного місця проживання. Захисник ОСОБА_10 просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Захисник зазначив, що ризики на які посилається прокурор нічим не підтверджені. Будь-яких заяв про вплив на потерпілих та свідків немає. Посилання прокурора на відсутність доходів у обвинувачених, також не підтверджена. Адвокат ОСОБА_11 просив змінити його підзахисному запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені. Твердження прокурора, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду є виключно абстрактним припущенням, що не підтверджується жодним доказом. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 лише підозрюється у вчиненні злочину та його вину не доведено. Просив врахувати практику Європейського суду з прав людини, та те, що ОСОБА_8 уже тривалий час перебуває під вартою в зв`язку з тривалим розглядом справи. Вказав, що у обвинуваченого за час його перебування в слідчому ізоляторі істотно погіршився стан здоров`я, а тому він потребує хірургічного втручання та лікування в спеціалізованому закладі, так як медична частина в установі не в змозі забезпечити йому належне обстеження та лікування. Адвокат зазначив, що у його підзахисного є місце постійного проживання у м. Вінниці, тому просив зміни останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує що останні обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення їх винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Відтак, на переконання суду існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду. Також судом враховано, що у разі зміни запобіжних заходів, обвинувачені можуть чинити тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані, з метою зміни їх показів в судовому засіданні. Враховуючи, що обвинувачені до затримання ніде не працювали, існує ризик, що останні у разі зміни запобіжних заходів на більш м`які, можуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. Також, у разі зміни запобіжних заходів існує ризик, що обвинувачені можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. Також судом враховано, що ні обвинуваченим ОСОБА_8 , ні його захисником не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_8 , у зв`язку з погіршенням стану здоров`я не може перебувати в установі попереднього ув`язнення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Дослідивши усі обставини в їх сукупності, колегія суддів, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 15.02.2019 до 15.04.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на 60 днів з 15.02.2019 до 15.04.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою на 60 днів з 15.02.2019 до 15.04.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької області для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3