Справа № 738/553/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/109/19
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 2 квітня 2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена, Чернігівської області, громадянина РФ, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Менським районним судом Чернігівської області;

07 жовтня 2014 року за ч.3.ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

22 липня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок місцевого суду щодо нього та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що потерпілий звернувся до поліції із заявою 2 квітня 2018 року, але зазначив, що злочин скоєний відносно нього було вчинено лише 11 березня 2018 року. Апелянт також вказує на розбіжності в показання потерпілого та свідка ОСОБА_9 відносно того, чи було ввімкнено світло в кімнаті на момент злочину.

Крім того, в поданих доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_8 , наводячи аналогічні мотиви, викладені в апеляційній скарзі, зазначає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та мотивоване рішення. Апелянт вказує, що у поданій заяві про злочин потерпілим не зазначено суму коштів, які були викрадені у нього і судом першої інстанції не враховано показання свідка ОСОБА_10 . Вважає, що наведені ним обставини свідчать про його незаконне обвинувачення та незаконні заходи досудового розслідування, які в результаті його юридичної необізнаності призвели до формування фіктивного обвинувачення.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості, умисно, повторно вчинив новий злочин, а саме 11 березня 2018 року близько 20-00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, застосовуючи фізичну силу, яка полягала в утриманні рук потерпілого ОСОБА_11 , відкрито, всупереч його волі, заволодів грошовими коштами у розмірі 800 грн., які знаходилися в нагрудній кишені сорочки, в яку був одягнутий ОСОБА_11 , чим останньому завдав матеріальної шкода на вказану суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дав їм правильну юридичну оцінку.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені всі доводи сторони захисту. Не погодившись з ними, суд навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Доводи обвинуваченого щодо заперечення вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не знайшли підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Обвинувачення, визнане судом доведеним про фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, що чітко вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Зокрема, суд першої інстанції свої висновки про винуватість ОСОБА_8 обґрунтував показаннями:

- потерпілого ОСОБА_11 який пояснив, що 11 березня 2018 року, в ході вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 він ліг відпочивати та придрімав, відчув що до нього у кишеню сорочки лізе чиясь рука та впізнав, що це був ОСОБА_8 . Він намагався чинити спротив, але обвинувачений ногою наступив йому на одну руку, іншу руку тримав своєю рукою, а вільною рукою забирав гроші із нагрудної кишені сорочки;

- свідка ОСОБА_9 , з показань якого слідує, що 11 березня 2018 року, під час вживання горілки в домогосподарстві ОСОБА_11 , останній ліг на ліжко відпочивати, а він придрімав на стільчику, але згодом прокинувся від якогось шуму та побачив, що ОСОБА_8 схилився над ОСОБА_11 і щось між ними відбувалося. Потерпілий у цей час говорив: « ОСОБА_12 , навіщо ти забираєш гроші?». І він зрозумів, що обвинувачений забрав у ОСОБА_11 кошти. Після цього ОСОБА_8 відразу пішов із будинку, а потерпілий сказав, що той забрав у нього 800 грн.

- свідка ОСОБА_10 з показань якого слідує, що за місцем проживання ОСОБА_11 під час розпиття спиртних напоїв бачив як ОСОБА_8 нахилявся над потерпілим та вони про щось говорили. Через декілька днів ОСОБА_11 йому говорив про пропажу коштів.

Встановлені судом обставини щодо винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, крім вищезазначених показань, також підтверджується даними, що містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 02 квітня 2018 року, згідно якого при огляді будинку у якому мешкає ОСОБА_11 , останній пояснив що у цьому будинку ОСОБА_8 заволодій його грошовими коштами в розмірі 800 грн.

- протоколі проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2018 року та відеозапису до нього, за участю потерпілого ОСОБА_11 , з якого вбачається, що останній розповів про обставини заволодіння ОСОБА_8 , його грошовими коштами у сумі 800 грн.

- протоколі проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2018 року та відеозапису до нього, за участю свідка ОСОБА_9 , з якого слідує, що останній розповів про обставини заволодіння ОСОБА_8 , грошовими коштами у сумі 800 грн., які належать ОСОБА_11

- протоколі проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2018 року та відеозапису до нього, за участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого останній розповів, що 11 березня 2018 року в будинку ОСОБА_11 , після розпиття спиртного, останній ліг відпочивати на ліжко, а він придрімав. Потім через сон почув якусь розмову та відкривши очі побачив, що ОСОБА_8 стояв над ліжком на якому лежав ОСОБА_11 та щось говорили між собою. В подальшому при бесіді з ОСОБА_11 , останній розповів, що ОСОБА_8 забрав в нього гроші в сумі 800 грн.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засідання, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду в суді першої інстанції, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що місцевим судом було ухвалено рішення без врахування показань свідка ОСОБА_10 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Показанням вказаного свідка суд першої інстанції дав належну оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Крім того, місцевим судом в основу оскаржуваного вироку було покладено показання свідка ОСОБА_10 , які ним були уточнені, після перегляду відеозапису слідчого експерименту за його участі, і останнім було вказано, що він підтверджує факти, які говорив та показував на слідчому експерименті, оскільки на той час минув невеликий проміжок часу з моменту вчинення злочину.

З огляду на викладене, є безпідставними та необґрунтованими доводи ОСОБА_8 про неврахування судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_10 , які надавалися останнім безпосередньо в судовому засіданні місцевого суду, оскільки вказаний свідок, після перегляду відеозапису слідчого експерименту, за його участі, надав чіткі та послідовні пояснення щодо обставин вчинення злочину, які йому були відомі та безпосереднім свідком яких він був, які, крім іншого, повністю узгоджуються з показанням потерпілого та інших свідків у справі та підтверджуються сукупністю досліджених доказів. Зокрема, свідок ОСОБА_10 бачив, як ОСОБА_8 , стоячи над ліжком на якому лежав ОСОБА_11 про щось розмовляли і через декілька днів ОСОБА_11 повідомив, що обвинувачений у нього забрав кошти в сумі 800 грн.

Доводи апелянта, що потерпілий звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину лише 2 квітня 2018 року, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки як пояснював ОСОБА_11 , він намагався самостійно вирішити питання та звертався до обвинуваченого. Колегія суддів також враховує, що в матеріалах кримінально провадження відсутні будь-які дані котрі могли б свідчити про намагання потерпілого обмовити ОСОБА_8 , крім того, ОСОБА_11 , при подачі заяви про вчинене кримінальне правопорушення попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незазначення в заяві потерпілого до поліції суми викрадених коштів, оскільки нормами кримінального процесуального закону не встановлено вимоги відносно необхідності зазначати суму збитків в заяві про вчинення кримінального правопорушення, крім того, в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 2 квітня 2018 року прямо зазначено, що ОСОБА_11 завдано збитків на суму 800 грн. і.

Відносно доводів обвинуваченого щодо розбіжностей в показаннях свідків, чи було ввімкнено світло у кімнаті на момент вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що дане питання було предметом розгляду в судовому засіданні місцевого суду і як було обґрунтовано встановлено, на момент вчинення кримінального правопорушення світло в кімнаті було вимкнуте, про що було зазначено свідками, допитаними під час судового провадження в суді першої інстанції, однак перед цим, на час розпиття алкогольних напоїв воно було ввімкнене.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому заволодінні чужим майном, вчиненому повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, досудову доповідь органу з питань пробації у відношенні ОСОБА_8 , що виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину відносно особи похилого віку та вчинення злочину відносно особи з інвалідністю і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

З вищенаведеним висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і вважати його явно несправедливим через суворість чи м`якість, є безпідставним.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4