УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/178/18

Провадження №: 1-в/755/165/19

"22" квітня 2019 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановив :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2018 особу відносно якої унесено подання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків з числа передбачених ч. 1 ст. 76 даного Кодексу.

На цей час, до суду надійшло клопотання інспектора в якому зазначається, що за період іспитового строку випробування засуджений покладені на нього судом обов`язок не виконав, а тому звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням підлягає скасуванню.

Так, останній не з`явився на реєстрацію до інспекції у 2018 році у наступні дні: 05.11, 03.12, та у 2019 - 08.01.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 5 ст. 539, ст.ст. 22, 26 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у його відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

А, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

У цій справі, з наявної копії вироку слідує, що він був постановлений шляхом затвердження угоди від 26.12.2017 про визнання винуватості укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 та засудженим.

Тобто, вказане у вироку покарання є фактично однією з умов її затвердження в силу норм ст. 472 КПК України вид та розмір покарання відносяться до змісту угоди про визнання винуватості.

За таких умов, у цьому випадку ідеться про невиконання однією із сторін угоди її умов.

Статтею 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Як наслідок, у цьому випадку, при порушенні засудженим вимог ст. 76 КПК України, в силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направлення до суду клопотання про скасування звільнення та направлення до особи для відбування покарання за вироком суду, а ґрунтується на зверненні до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

І тільки після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.

Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення відразу до суду з питанням передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприйнятним.

За таких умов, на думку суду, на цей час, це клопотання заявника є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а тому воно не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України суд постановив :

у задоволенні інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я : ОСОБА_1