Справа № 487/2573/17
Провадження № 1-кс/487/3513/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2019 року адвокат ОСОБА_5 ініціював перед слідчим суддею клопотання, в якому просив накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48) та заборонити його відчуження.

Клопотання мотивоване тим, що з метою забезпечення збереження речових доказів належить заборонити відчуження нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48), що на праві власності належить ОСОБА_4 та є об`єктом кримінально протиправних дій ОСОБА_6 .
Вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Із вказаних матеріалів вбачається, що Заводським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.
В судове засідання з`явився представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 , клопотання підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_4 з`явилась в судове засідання, просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, пояснення учасників судового процесу матеріали, яким слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Заводським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 є власником нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2-80 від 18.04.2000. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48.
25.04.2012 між ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОН ОСОБА_6 (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
На момент підписання вказаного договору оренди нежилого приміщення, на 25.04.2012, в п. 4.2. зазначалось: «Орендна плата за весь період користування приміщенням зараховується в рахунок проведених Орендарем робіт щодо відновлення (поліпшення) об`єкта оренди. Загальна сума затрат понесених Орендарем становить» та містилась лінія підкреслювання.
Договір оренди підписала орендодавець ОСОБА_4 та орендар ОСОБА_6 . Також орендар ОСОБА_6 нанесла на аркуші договору оренди відтиск печатки ФОП ОСОБА_6 .
Сторони не узгодили питання вартості витрат на поліпшення нежитлового приміщення, що є предметом договору ніайму (оренди), тому в договорі оренди у відповідному пункті 4.2. містився прочерк.
Відповідно до ст. 778 Цивільного кодексу України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.
З метою створення неіснуючої заборгованості орендодавця ОСОБА_4 перед орендарем ОСОБА_6 на суму 127 803 грн. (як відшкодування вартості поліпшення нежитлового приміщення) невстановлена особа додрукувала в договір оренди нежилого приміщення від 25.04.2012, в пункт 4.2. текст: «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні».
Текст «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні» в пункт 4.2. додруковано за допомогою лазерного принтера, для того щоб надати вигляд, що вказаний текст містився в договорі на момент підписання - 25.04.2012.
Відповідно до висновку експерта № 15374/14-33 від 10.04.2015, у рядок, що починається словами «Загальна сума затрат понесених Орендарем становить ...» п. 4.2 основного тексту договору оренди нежилого приміщення від 25.04.2012 були внесені зміни шляхом видалення лінії підкреслювання, в місці розташування слів «сто двадцять ...», та на місці видалення даного реквізиту виконаний друкований текст зі змістом - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні», шляхом додрукування його у зазначений пункт документу за допомогою знако синтезуючого пристрою - лазерного принтера персонального комп`ютера, але не за допомогою лазерного принтера, яким надрукований основний текст досліджуваного договору.
Текст «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні», у рядку, що починається словами «Загальна сума затрат понесених Орендарем становить ...» п. 4.2 основного тексту договору та основний друкований текст договору оренди нежилій); приміщення від 25.04.2012 виконані за допомогою різних лазерних принтерів тобто в різний період часу, без застосування монтажу, а шляхом додрукування тексту - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні» у зазначений пункт договору.
Відповідно до висновку експерта №619 від 04.12.2017, на першій сторінці договору оренди нежилого приміщення від 25.04.2012, укладеного між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 , спочатку було нанесено текст в п. 4.3. «виставлених організацією» та текст в п. 4.4. «загальної суми затрат понесених», потім нанесено відбиток печатки ФОП ОСОБА_6 , згодом нанесено текст «вісімсот три гривні» в 2-му абзаці п. 4.2.
Отже в результаті проведення експертиз встановлено, що сума затрат понесених орендарем на поліпшення об`єкта оренди (127 803 грн.) додрукована в договір на іншому принтері поверх відтирку печатки ФОП ОСОБА_6 .
Тобто спочатку сторони підписали текст договору оренди, нанесли відтиск печатки, а вже після цього невстановлена особа змінила умови договору, видалила первинний реквізит та додруковала в п. 4.2. текст зі змістом - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні», який не узгоджено сторонами.
В подальшому, 21.08.2015 ОСОБА_6 з метою стягнення з орендодавця ОСОБА_4 неіснуючої заборгованості, тобто з корисливих мотивів, подала до Заводського районного суду міста Миколаєва завідомо недостовірний, підробленний доказ - договір оренди нежилого приміщення від 25.04.2012, в якому в п. 4.2. додруковано текст зі змістом - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні».
В судовому засіданні в Заводському районному суді міста Миколаєва по справ№ 487/7825/15-.ц ОСОБА_6 з корисливих мотивів надала завідомо неправдиві показання щодо заборгованості орендодавця ОСОБА_4 , чим ввела суд в оману щодо обставин підписання договору оренди нежилого приміщення від 25.04.2012. На підставі завідомо недостовірного, підробленого доказу - договору оренди нежилого приміщення від 25.04.2012 та завідомо неправдивих показань ОСОБА_6
Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 487/7825/15-ц прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 (орендодавець) на користь ФОП ОСОБА_6 (орендар) 92 700,72 грн.
17.08.2016 року ОСОБА_6 надала до Заводського відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області документи для стягнення з ОСОБА_4 неіснуючої заборгованості на суму 92 700,72 грн. подоговору оренди нежилого приміщення від 25.04.2012, в якому в п. 4.2. додруковано текст зі змістом - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні».
Тобто ОСОБА_6 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, з метою придбання права на майно ОСОБА_4 (92 700,72 грн.) шляхом обману та зловживання довірою, свідомо скориставшись помилкою суду, виникненню якої вона сприяла, подаючи до суду недостовірні, підроблені докази та завідомо неправдиві показання.
На сьогоднішній день ОСОБА_6 заволоділа правом на майно ОСОБА_4 на суму 92 700,72 грн, і намагається звернути стягнення на нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 . Вказаним злочином потерпілій ОСОБА_4 завдано моральної шкоди та майнової шкоди на суму 92 700,72 грн.
На даний час державний виконавець звертає стягнення на об`єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 та здійснює примусову реалізацію нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 з прилюдних торгів для того, щоб передати кошти від його реалізації стягувану ОСОБА_6 .
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні документів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Застосувати, в рамках кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 06.09.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0004177, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48) та заборонити його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, захисник, потерпілий, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ підпис ОСОБА_7
(згідно з оригіналом)

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1