ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 296/8408/15-к

провадження № 51-5604 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Одеси, який проживає:

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінено, виключено з його мотивувальної частини вказівку на зберігання ОСОБА_7 бойових припасів та вогнепальної зброї в помешканнях.
За вироком суду ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених ухвалою судом апеляційної інстанції, визнано винуватим у тому, що він у невстановлений день, час та місце, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, діючи незаконно, придбав бойові припаси, а саме: дві гранати «F-1» та вогнепальну зброю пістолет з маркуванням «BLOW Magnum» моделі F92, які незаконно зберігав у транспортному засобі «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до часу їх виявлення та вилучення під час обшуку 23 травня 2015 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не врахував усіх доводів його апеляційної скарги, не зазначив підстав, з яких визнав її необґрунтованою в частині м`якості призначеного покарання та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі, не погоджуючись із судовими рішеннями щодо ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх змінити та призначити її підзахисному покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні волі на певний строк, не в повній мірі врахував усі обставини, що пом`якшують покарання незадовільний стан здоров`я, перебування на утриманні батька пенсійного віку. Водночас, захисник указала на провокативний характер дій свідка по відношенню до ОСОБА_8 та відсутність умислу на застосування зброї.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Проти задоволення касаційної скарги захисника заперечував.
Захисник підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити, проти касаційної скарги прокурора заперечував.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора та захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані про його особу, зокрема, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є активним громадським активістом.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, дотримався вимог статей 6567 КК України.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його невиправдано м`яким чи надмірно суворим, як про це зазначено в касаційних скаргах прокурора та захисника, Суд не знаходить.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами сторін обвинувачення та захисту, доводи яких аналогічні доводам їх касаційних скарг, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України перевірив зазначені в них доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які скаргу прокурора залишив без задоволення, а скаргу захисника задовольнив частково, при цьому належним чином умотивував своє рішення.
Зокрема, під час апеляційного провадження були перевірені доводи апеляційної скарги захисника про провокацію вчинення злочину, аналогічні до її доводів касаційної скарги, в тому числі й шляхом допиту свідків, та не знайшли свого підтвердження.
Водночас, суд апеляційної інстанції врахував такі дані про особу засудженого, як незадовільний стан здоров`я та наявність на утриманні батька пенсійного віку, погодившись при цьому з рішенням суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3