Справа № 569/6530/15-к Провадження №11-кп/802/250/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115, п.9, п.13 ч.2 ст.115 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0007869 від 10.11.2014 за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_10 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Рівне, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою загальною освітою, учень Технічного коледжу Національного університету водного господарства та природокористування, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.115 КК України на дванадцять років позбавлення волі; за п.9, п.13 ч.2 ст.115 КК України на тринадцять років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК Укpаїни, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 10 грудня 2014 року, зарахувавши до нього строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у скоєнні злочинів за наступних обставин.

10 грудня 2014 року, у нічний час, між неповнолітнім ОСОБА_9 та його бабою ОСОБА_12 , по місцю їх спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , виникла суперечка під час якої ОСОБА_12 штовхнула внука рукою у голову, не спричинивши при цьому небезпеки для його життя і здоров`я та не заподіявши тілесних ушкоджень і фізичного болю.

Проявивши нетерпимість до образ ОСОБА_12 , неповнолітній ОСОБА_9 у пориві роздратування, гніву і агресії вирішив позбавити її життя та відразу після даного конфлікту, у період часу приблизно з 03 години 20 хвилин по 03 годину 35 хвилин 10 грудня 2014 року, взявши у кухні сокиру, пішов у кімнату баби, яка у той час лежала на дивані, і наніс їй не менше дев`яти ударів по голові та один удар по поверхні кисті лівої руки, заподіявши тим самим тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, не менше дев`яти ран на голові та чисельних багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепа з ушкодженням мозкових оболонок, речовини головного мозку, рани на тильній поверхні лівої кисті з підлягаючим розрубом дистальної головки другої п`ясної кістки з масивними крововиливами в місцях ушкоджень.

У результаті отримання відкритої черепно-мозкової травми у вигляді чисельних ран та багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепа з ушкодженнями оболонок та речовини мозку, ОСОБА_12 померла на місці події.

Крім цього, 10 грудня 2014 року, у цей же період часу, приблизно з 03 години 20 хвилин по 03 годину 35 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання, за адресою АДРЕСА_1 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , що супроводжувалося шумом, від якого проснувся його батько ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що останньому стало відомо про вчинений ним злочин, з метою його приховання, діючи з умислом на заподіяння смерті, тією ж сокирою наніс батькові не менше тридцяти трьох ударів по голові, одного удару по шиї та двох ударів по поверхні правого плеча, заподіявши тим самим тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, чисельних багатоуламкових переломів кісток склепіння і основи черепа з ушкодженнями мозкових оболонок, речовини головного мозку, не менш як чотирнадцяти рублених (вдавлених) переломів потиличної та обох тім`яних кісток, наскрізної прямолінійної рани в середній третині шиї справа, рани на задній поверхні правого плечового суглобу, прямолінійної рани на передній поверхні правого плечового суглобу, садна (подряпини) на правій кисті та не менше семи саден та синців на обличчі.

У результаті отримання відкритої черепно-мозкової травми у вигляді чисельних ран та багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепа з ушкодженнями оболонок та речовини мозку, ОСОБА_13 на місці події помер.

У своїй апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Посилається на те, що вирок суду ґрунтується лише на визнавальних показаннях ОСОБА_9 , наданих ним на досудовому слідстві під час його першого допиту 10.11.2014 року та відтворенні обстановки та обставин подій 11.12.2014 року, які він давав під фізичним та психічним тиском працівників міліції, на даних протоколу огляду місця події від 10.12.2014 року, висновках експертів, а також свідченнях ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .. Зазначає, що обґрунтування вироку, зокрема, визнавальними показами ОСОБА_9 , наданими під час допиту 10.12.2014 року та під час слідчого експерименту 11.12.2014 року суперечить вимогам ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.94 КПК України, згідно яких, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Вважає, що суд не вправі був обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечили доводи апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно послався в оскаржуваному рішенні на визнавальні показання підозрюваного ОСОБА_9 є слушними і заслуговують на увагу.

Так, приписами ч.4 ст.95 КПК України встановлено, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Однак, суд першої інстанції у вироку щодо ОСОБА_9 послався на показання підозрюваного від 10.12.2014.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції виключає посилання із вироку на показання підозрюваного ОСОБА_9 від 10.12.2014, дані ним під час досудового розслідування.

В той же час доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачені вимогами ст.ст.412, 415 КПК України.

Однак, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в ній не наведено жодних підстав, передбачених вказаними нормами кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваного рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що апелянт фактично оспорює доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Такі посилання законного представника в апеляції є безпідставними і були предметом розгляду судом першої інстанції.

Незважаючи на виключення із вироку посилання на показання підозрюваного під час досудового розслідування, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена доказами. які містяться в матеріалах провадження і яким місцевий суд дав належний аналіз та оцінку сукупності з іншими доказами.

Так, відповідно до приписів ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тому посилання в апеляційній скарзі на безпідставність взяття судом до уваги протоколу слідчого експерименту від 11 грудня 2014 року з участю ОСОБА_9 , суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведений доказ та відеозапис вказаної слідчої дії. На думку апеляційного суду, протокол слідчого експерименту є документом, а відеозапис додатком до нього, що повністю узгоджується з приписами ч.2 ст.84 КПК України.

В дослідженому судом протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , підозрюваний на місці відтворив та розповів про обставини вчинення ним злочинів, за які він засуджений.

Крім того, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.п.9,13 ч.2 ст.115 КК України також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Так, відповідно до висновку експерта № 634 від 30 грудня 2014 року, на трупі ОСОБА_12 виявлено відкриту черепно-мозкову травму у вигляді не менше дев`яти ран на голові та чисельних багатоуламкових преломів кісток склепіння і основи черепа, з ушкодженням мозкових стінок речовини головного мозку, а також рана на тилі лівої кисті з підлягаючим розрубом дистальної головки 2 п`ясної кістки, та масивними крововиливамии в місцях ушкоджень.
Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді чисельних ран та багатоуламкових переломів кісток склепіння черепа та основи черепа з пошкодженням оболонок та речовини мозку. Між отриманою потерпілою травмою голови та настанням її смерті є прямий причинний зв`язок.

З такого характеру ушкодженнями ділянки голови, смерть, як правило наступає у досить короткий проміжок часу, який може вимірюватись хвилинами, що виключає можливість здійснення потерпілою цілеспрямованих активних дій (рухатися, пересуватися, кричати), а також можливість надання кваліфікованої медичної допомоги.

Пошкодження на тілі трупа ОСОБА_12 вказують на те, що лезо травмуючого знаряддя (знарядь) рухалось у напрямку тіла останньої зі значною силою.

Ушкодження на тілі потерпілої утворилися внаслідок щонайменше 10-разової дії травмуючого предмета (знаряддя), на зразок леза сокири.

З дослідженого судом першої інстанції висновку експерта № 635 від 29 січня 2015 року, вбачається, що на тілі трупа ОСОБА_13 виявлено відкриту черепно-мозкову травму у вигляді чисельних багатоуламкових переломів кісток склепіння і основи черепа з ушкодженнями мозкових оболонок, речовини головного мозку, які утворились внаслідок не менше як тридцяти трьох ударів по голові; не менш як чотирнадцяти рублених (вдавлених) переломів потиличної та обох тім`яних кісток, наскрізної прямолінійної рани в середній третині шиї справа, рани на задній поверхні правого плечового суглобу та прямолінійної рани на передній поверхні правого плечового суглобу, садна (подряпини) на правій кисті та не менше семи саден та синців на обличчі.

Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді чисельних ран та багатоуламкових переломів кісток склепіння і основи черепа з ушкодженнями мозкових оболонок та речовини головного мозку.

З врахуванням особливостей черепно-мозкової травми, причини смерті потерпілого та відсутності ознак тривалого агонального періоду, проміжок часу між спричиненням черепно-мозкової травми та настанням смерті може вимірюватись хвилинами, що виключає можливість здійснення ОСОБА_13 цілеспрямованих активних дій (рухатися, пересуватися, кричати) і зазвичай своєчасна кваліфікована медична допомога в таких випадках є неефективною.
Досліджені висновки експерта вказують на те, що покійні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали травми несумісні із життям за дуже короткий період часу. Вони, внаслідок несподіваного нападу, не мали змоги чинити опір.
Висновком експерта № 225-мк від 24 грудня 2014 року судової медико-криміналістичної експертизи встановлено, що одна рублена рана потиличної ділянки голови та один рублений перелом на тілі ОСОБА_12 виникли від гострорублячого травмуючого знаряддя на зразок леза сокири.
А з висновку експерта № 224-мк від 30 січня 2015 року судової медико-криміналістичної експертизи вбачається, що 33 рублені рани лобної, тім`яної, потиличної ділянок голови та 14 рублені переломи на склепінні черепа ОСОБА_13 виникли від гострорублячого травмуючого знаряддя на зразок леза сокири.
А висновком експерта № 19-мк від 26 лютого 2015 року судової медичної та медико-криміналістичної експертизи встановлено, що 2 рублених пошкодження на футболці трупа ОСОБА_13 у верхній чверті переду справа та у верхній чверті спинки справа, спричинені внаслідок 2 травматичних дій гострорублячим травмуючим знаряддям на зразок леза сокири.
Протоколом освідування ОСОБА_9 від 10 грудня 2014 року, під час якого на шкірі його голови під волоссям було виявлено сліди речовини, схожої на кров та відібрано зразки за допомогою змивів та висновком експерта № 10/580 від 28 січня 2015 року судової молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого у змиві з голови ОСОБА_9 виявлено сліди крові вбитого ОСОБА_13 , повністю спростовуються твердження обвинуваченого про те, що під час подій вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , він шапки зі своєї голови не знімав.
З висновку експерта № 10/49 від 02 лютого 2015 року судової молекулярно-генетичної експертизи вбачається, що на кросівках ОСОБА_9 наявна кров ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
А з висновку експерта № 10/576 від 03 лютого 2015 року судової молекулярно-генетичної експертизи вбачається, що на одній із вилучених у ОСОБА_9 шкарпеток чорного кольору, у носковій її частині, наявні два сліди крові загиблих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Дослідженим в ході судового розгляду висновком експерта № 10/579 від 29 січня 2015 року судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що на светрі ОСОБА_9 наявні сліди крові ОСОБА_13 на передній частині, правому та лівому рукавах, горловини, комірі ззаду посередині, на спинці светра - кров ОСОБА_12 ..
На джинсах, також належних ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта № 10/578 від 28 січня 2015 року судової молекулярно-генетичної експертизи, наявні сліди крові ОСОБА_13 ..
Крім того, відповідно до висновку експерта № 46-мк від 24 квітня 2015 року судово-медичні дані стосовно механізму походження слідів крові у вигляді бризок та мазків на предметах одягу та взуття ОСОБА_9 не протирічать даним, отриманим під час слідчого експерименту 11 грудня 2014 року.
Як вбачається із висновку експерта № 223-мк від 24 лютого 2015 року судово-медичної експертизи, походження крові на одязі ОСОБА_9 (на светрі, брюках, шкарпетці) у вигляді бризок внаслідок попадання на тканину бризок не згорнутої крові при нанесенні ударів по поверхнях тіла людини, вкритих не згорнутою кров`ю, при струшуванні крапель не згорнутої крові з травмуючого знаряддя; у вигляді мазків внаслідок ковзаючого контакту предметів одягу з поверхнями тіла людини або предметів вкритих не згорнутою кров`ю.
Експерт ОСОБА_28 в судовому засіданні повністю підтвердив висновки № 24-мк від 31 березня 2015 року, № 25-мк від 31 березня 2015 року та № 46-мк від 24 квітня 2015 року, як щодо механізму виникнення ран на тілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , так і щодо механізму виникнення слідів крові на одязі обвинуваченого та у квартирі на місці події, обґрунтувавши їх невідповідність показанням ОСОБА_9 .. Одночасно вказав, що приймав участь у проведенні слідчого експерименту 19 грудня 2014 року, під час якого ОСОБА_9 , на його прохання, показував місце розташування у квартирі під час події як своє, так і двох невідомих осіб, про яких ОСОБА_9 зазначав у своїх показаннях 17 грудня 2014 року.
Під час судового провадження потерпілий ОСОБА_15 , дід обвинуваченого, показав, що коли 11 грудня 2014 року приїхав додому, непорядку у квартирі не помітив. Звичайна обстановка у квартирі порушена не була, окрім перекинутого вазона у кімнаті сина. У господарстві була сокира, яка знаходилася в ніші біля холодильники. По приїзду цієї сокири він не знайшов. Крім сокири, з квартири більше нічого не пропало. Ствердив, що онук знав, де у квартирі знаходилася ця сокира.
В суді першої інстанції ОСОБА_9 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_15 про свою обізнаність щодо згаданої потерпілим сокири.
Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_16 показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться під квартирою АДРЕСА_3 . В ніч з 09 на 10 грудня 2014 року, біля 03 години, прокинулася від звуку падіння. Почула два гучних удари з квартири зверху. Пройшло хвилин 5, після чого вона почула три гучні кроки, як їй здалося, над залом, потім стук вхідних дверей, які закриваються, та звук ліфта, який поїхав. Більше з квартири зверху шумів не чула. Хвилин через 5-7 вони з чоловіком почули на вулиці чи то плач, чи то крик, якесь стогнання, причитання. Чоловік підійшов до вікна, але нічого не побачив, хоча світився вуличний ліхтар та випав сніг. Чоловік сказав, що таке враження, що хтось стоїть біля самого під`їзду. Потім вони побачили через вікно, що якийсь чоловік стоїть під під`їздом та курить. Потім вона почула звук машини і через вікно побачила, що під`їхала машина бус (таксі), чоловік у неї сів. Через хвилин 5-10 почались ті самі стогнання-причитання в під`їзді. Чоловік сказав, що він піде подивиться що там робиться, і коли вернувся, то сказав, що в під`їзді на 7 поверсі вже була міліція і ОСОБА_9 сидів біля ліфта. Вона закінчила музичну школу та музичний факультет РДГУ і має гарний слух. Ствердила, що по слуху, на її думку, одна людина вийшла з квартири і сіла в ліфт.
Свідок ОСОБА_17 , який проживає у квартирі АДРЕСА_4 другого поверху того ж під`їзду, що і обвинувачений, показав, що 10 грудня 2014 року встав о 03 годині 30 хвилин, оскільки мав їхати в рейс. Вийшов на вулицю та курив біля під`їзду, чекаючи таксі. При собі мав два пакети. Коли він спускався по сходах, то почув чи то плач чи то стогін на першому поверсі (він живе на другому поверсі), але коли спустився вниз, то нікого не зустрів, ніяких підозрілих речей не бачив. На вулиці лише побачив сліди, які вели за будинок. Таксі чекав 2-3 хвилини. Коли машина здавала назад, то у світлі фар він побачив, що із-за їхнього будинку вийшов чоловік в капюшоні і зайшов у під`їзд, на спині у нього побачив червону емблему.
Свідок ОСОБА_18 підтвердив показання ОСОБА_17 та зазначив, що коли він здавав машиною назад, то побачив, що з під`їзду хтось виглянув і заховався.
Дані обставини не заперечив у судовому засіданні і сам ОСОБА_9 , який підтвердив, що бачив чоловіка з пакетами, який сідав у таксі.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що працюючи інспектором патрульно-постової служби міського відділу міліції, чергував в ніч з 09 на 10 грудня 2014 року. Близько 03 години 20 хвилин надійшов виклик, що у під`їзді будинку хтось кричить, що когось вбили. Біля під`їзду сидів ОСОБА_9 , тримав голову руками і кричав, що вбили бабу. Був одягнутий у кофту, джинси, шапку. На одязі була кров. ОСОБА_9 пояснював, що поговорив з бабою та вийшов покурити. Коли через пару хвилин повернувся, баба не рухалась. Кров на одязі пояснював тим, що доторкнувся до баби, щоб допомогти. Казав, що коли курив, бачив як з під`їзду вийшов чоловік у капюшоні, виніс сміття та поїхав на таксі. У під`їзді сторонніх речей не було. У під`їзді та на поверсі слідів крові не було. Біля під`їзду нічого підозрілого виявлено не було. Оглядав територію, були сліди кросівок. ОСОБА_9 казав, що ходив у сусідній двір курити. Підвал та горище у під`їзді були зачинені. Про напад на нього та про вбивство батька ОСОБА_9 не повідомляв і не говорив.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засідання показав, що у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події, оглядав будинок та прилеглу територію. В під`їзді нічого підозрілого виявлено не було, на вулиці теж. Підвал та горище були зачинені. Біля під`їзду були виявлені сліди кросівок, які вели до будинку АДРЕСА_5 до лавок. Інших слідів, які б привертали увагу, не було.
Свідок ОСОБА_24 під час судового провадження дав показання про те, що був у складі слідчо-оперативної групи як спеціаліст. Йшов невеличкий сніг. Разом зі слідчим біля під`їзду будинку проводили огляд та виявили дорожку слідів, які вели до лавочки будинку АДРЕСА_5 і назад. Це були самі свіжі сліди. Крім цієї доріжки, його слідів та слідів кінолога, інших слідів не було. Також показав, що від взуття, на яке одягнуті бахіли, залишається слід у вигляді «клякси».
Допитаний під час судового розгляду експерт Рівненського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_25 , який був залучений в якості спеціаліста до огляду місця події квартири АДРЕСА_6 і який опиляв поверхні спеціальним порошком з метою виявлення слідів, показав, що при взутті в бахілах можуть залишатися контури слідів.
Проте, згідно протоколу огляду місця події від 10 грудня 2014 року, таких слідів у квартирі виявлено не було.
Допитаний свідок ОСОБА_27 , який працював на посаді заступника начальника Рівненського СІЗО, дав показання, що 12 грудня 2014 року ОСОБА_9 було поміщено до Рівненського СІЗО. Він особисто спілкувався з ОСОБА_9 14 грудня 2014 року та запитав його, що він тут робить, ОСОБА_9 відповів що зробив дурницю, скоїв тяжкий злочин, більше нічого не пояснював.
З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 10 грудня 2014 року, вбачається, що у кімнатах, де було виявлено трупи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , наявні бризки та краплі крові на підлозі, на стінах та стелі. Більше обстановка у квартирі не порушена, за винятком перевернутого вазона у кімнаті ОСОБА_13 , який лежав на підлозі з розсипаною з горщика землею та розсипаними саморізами чорного кольору.
Вилучені під час оглядів місця події 10 грудня 2014 року сліди рук та взуття (у квартирі АДРЕСА_6 ) та сліди взуття (з території, прилеглої до будинку АДРЕСА_7 ) були предметами дослідження дактилоскопічних та трасологічних експертиз.
З висновків експерта № 89 від 09 лютого 2015 року та № 120 від 23 лютого 2015 року вбачається, що вилучені з квартири відбитки пальців рук людини належать ОСОБА_29 (подрузі обвинуваченого, яка 09 грудня 2014 року була у квартирі) та загиблому ОСОБА_13 .
А виявлені та вилучені в ході огляду місця події п`ять слідів взуття із підлоги кімнати покійного ОСОБА_13 у квартирі АДРЕСА_6 , згідно висновків експерта № 88 від 24 лютого 2015 року та № 146 від 17 березня 2015 року, залишені, зокрема, підметковою та каблучною частиною тапочка вбитої ОСОБА_12 , а також підошвою сапожка лівої ноги взуття, належного лікарю швидкої медичної допомоги ОСОБА_30 , який приїжджав за викликом.
Відповідно до висновків експерта № 129 від 02 березня 2015 року та № 150 від 18 березня 2015року, виявлені та вилучені в ході огляду місця події чотири сліди взуття із території, прилеглої до будинку АДРЕСА_7 залишені зимовими чобітьми свідка ОСОБА_22 або іншим схожим взуттям (44 розмір) (свідок показав, що був у складі патрульного посту, який прийшов за повідомленням про вбивство та в ході досудового розслідування у нього вилучалось взуття), а також кросівками ОСОБА_9 (40 розмір), вилученими у ході огляду та вилучення одягу ОСОБА_9 , або іншим схожим взуттям.
З висновку експерта № 30 від 25 лютого 2015 року стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_9 , за даними експериментально-психологічного дослідження вбачається, що поведінка ОСОБА_9 на момент інкримінованих йому дій носила досить цілеспрямований та складний характер (складність з декількох дій) та була відтермінованою. Під час перебігу емоційних станів, які суттєво впливають на свідомість та діяльність людини відбувається короткотривале звуження свідомості на об`єкті агресії, що унеможливлює наявність цілеспрямованої та складної поведінки та відтермінованих агресивних дій.
ОСОБА_9 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також в будь-якому іншому емоційному стані, який міг би вплинути на його свідомість та поведінку на момент інкримінованих йому дій.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідивши та правильно оцінивши вище переховані докази, якими спростовуються показання обвинуваченого щодо його непричетності до вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прийшов до обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115. п.п.9,13 ч.2 ст.115 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що показання ОСОБА_9 давав під тиском працівників органів внутрішніх справ, не заслуговують на увагу, так як місцевим судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання про внесення відомостей до ЄРДР за заявою законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 про вчинення фізичного та психологічного насильства над ОСОБА_9 з метою схилити його до давання визнавальних показань у справі.
Крім того, висновком експерта № 1262 від 15 грудня 2014 року встановлено, що при проведенні 10 грудня 2014 року о 15 годині 30 хвилин огляду ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень у нього не виявлено.
За таких обставин, апеляційний приходить до висновку, що законних підстав для скасування оскаржуваного вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судом першої інстанції прийнято рішення про зарахування терміну попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, однак, при цьому не визначено судом строків попереднього ув`язнення, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе уточнити початок та закінчення терміну попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_9 .

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 був затриманий 10.12.2014.

Вирок місцевого суду набув законної сили 18 січня 2017 року та був оскаржений в касаційному порядку.

Як передбачено вимогами ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Постановою Верховного Суду від 04.10.2018 ухвалу апеляційного суду Рівненської області скасовано та призначено новий апеляційний розгляд даного провадження.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 набрав законної сили 21 грудня 2018 року.

А тому, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) підлягає зарахуванню ОСОБА_9 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 10 грудня 2014 року по 18 січня 2017 року, та з 04 жовтня 2018 року по 21 грудня 2018 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 10 грудня 2014 року по 21 грудня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання її копії.

Головуючий:

Судді: