Справа №463/1384/19
Провадження №1-кс/463/1447/19
У Х В А Л А

10 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 18 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 18 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою. Просить скасувати вказану постанову та розгляд скарги проводити за її відсутності.

Скаргу мотивує тим, що вона звернувся із заявою від 04.02.2019 р. про залучення її у кримінальному провадженні №0003189 в якості потерпілої, однак слідчим ТУ ДБР розташованого в м. Львові ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою. Дана постанова ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова була скасована. Однак 18 березня 2019 року слідчий ОСОБА_4 повторно виніс аналогічну постанову, не зазначивши жодних нових підстав для відмови у визнанні її потерпілою. Вважає дану постанову безпідставною, невмотивованою та необґрунтованою, оскільки слідчим вказано, що заявницею жодних доказів заподіяння їй шкоди не надано, однак такі остання навела у свої заяві про залучення в якості потерпілої. Зазначає, що злочином у вказаному кримінальному провадженні їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду повідомлена належним чином, у своїй скарзі просить проводити розгляд скарги без її часті, подану скаргу підтримує та просить її задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 365 КК України. Розслідування проводиться за фактом перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_3 від 04.02.2019 р. про залучення до кримінального провадження як потерпілої, скаржницею зазначено чітко перелік майна яке було в неї вилучено під час обшуку та не повернуто, вважає, що своїми протиправними діями слідчий завдав їй істотної майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

18 березня 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні. Дана постанова є аналогічною постанові від 08 лютого 2019 року. яка була скасована слідчим суддею.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим ОСОБА_4 належним чином не було перевірено факту спричинення скаржнику моральної та матеріальної шкоди, а також доводів, викладених у заяві ОСОБА_3 від 04.02.2019р. про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0003189, оскільки слідчим не надано оцінки обставинам наведеним ОСОБА_3 щодо спричинення їй майнової та моральної шкоди та не наведено жодних необхідних та достатніх аргументів для повторного винесення постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки обставини, наведені слідчим не можна вважати очевидними і достатніми, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 18 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1