УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому апеляційну скаргу прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.01.2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, раніше судимого, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

-якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні спільного клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись із рішенням суду вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі.

Вказує, що засуджений ОСОБА_6 під час тримання в СІЗО м. Кіровограда не допустив порушень вимог режиму утримання, стягнень та заохочень не мав. В період відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, на даний час стягнення зняте у встановленому законом порядку, 2 рази заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Зауважує, що ОСОБА_6 в колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно. За час відбування покарання засуджений навчався здобув професію каменотес, що підтверджується довідкою №36/2018 року від 27.06.2018р.

На думку прокурора, сам по собі факт наявності у засудженого одного стягнення, яке погашене на час звернення до суду з відповідним клопотанням, з урахуванням наведених вище даних про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання вимог режиму не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Згідно ухвали суду, до Арбузинського районного суду Миколаївської області від начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області, надійшло спільне подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

В клопотанні вказано, що останній відбув більш як 2/3 визначеного судом строку покарання, з 29 вересня 2017 року працевлаштований на виробництві Арбузинської ВК № 83 каменотесом, постійно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, приймає участь у ремонтних роботах, залучається до заготівлі, чистки та перебирання овочів, до роботи ставиться добросовісно, не конфліктний, залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Творчість», підтримує зв`язки з родичами, на профілактичному обліку не перебуває. Таким чином, на думку ініціаторів подання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим вони клопочуть перед судом про його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.01.2019 року відмовлено в задоволенні спільного клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив про те, що суд не переконався на підставі належних, достовірних і допустимих доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку, що засуджений довів своє виправлення та перевиховання протягом хоча й не всього періоду відбування покарання, а, принаймні, досить тривалого.

Зауважив, що підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, на які посилався суб`єкт звернення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд, будучи наділеним дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про звільнення від відбування покарання, вважав за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні цього клопотання, оскільки воно є недоведеним, принаймні, на цей час.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Вироком Новоукраїнсього районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 18.05.2016р. по 04.07.2017р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 18.05.2016 року і на час розгляду апеляційної скарги відбув більш як 2/3 строку покарання. Невідбута частина покарання на даний час складає 1 рік 6 місяців 27 днів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в Арбузинськиій ВК №83 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Навівши в оскаржуваній ухвалі роз`яснення, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., суд першої інстанції врахувавши обставини справи, які мають значення для правильного вирішення поставленого питання, обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні спільного клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Так, відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 суд вірно взяв до уваги те, що в період відбування покарання і до 11 січня 2018 року засуджений хоча й не мав стягнень, проте, й не заохочувався, а з 11 січня 2018 року поставлений на профілактичний облік, як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання.

Із протоколу № 1 засідання комісії Арбузинської ВК № 83 від 11 січня 2018 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у внесенні подання щодо заміни покарання на більш м`яке, як такому, що не став на шлях виправлення.

Згідно вимогам ст.81 КК України основною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Разом з тим, заохочення у виді подяки ОСОБА_6 отримав у вересні 2018 року, отримані ним два заохочення мали місце лише у другому півріччі 2018 року, зазначене свідчить про те, що засуджений почав доводити своє виправлення лише за півроку, які передували можливості вирішення питання про його звільнення.

Стосовно наданих на адресу суду першої інстанції копій цивільно-правових договорів №52/18 від 02.04.2018р. та №133 від 01.10.2018р., апеляційний суд погоджується з думкою суду, що сама по собі наявність цих угод не свідчить про належне ставлення засудженого до праці. Зокрема, установою виконання покарань не надано актів прийому виконання виконаних робіт, які є невід`ємними частинами цих договорів аби суд переконався у залученні засудженого до суспільно корисної праці.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому, вважає явно передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, про що зазначив в ухвалі суд першої інстанції і апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року про відмову в задоволенні спільного клопотання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: