Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6640/16-к
Провадження № 1-кп/490/65/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5

- ОСОБА_6

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8

- ОСОБА_9

- ОСОБА_10

- ОСОБА_11

- ОСОБА_12

- ОСОБА_13

представників потерпілого

Публічного акціонерного

товариства "Імексбанк" - ОСОБА_14

ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_16 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українкою, громадянином України, здобула середню спеціальну освіту, є одруженою, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняла злочинів та не судилась

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 366, частиною 1 статті 191, частиною 3 статті 191 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У період з вересня 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_4 обіймала посаду провідного економіста відділення № 431 у місті Миколаєві Публічного акціонерного товариства "Імексбанк".
Відповідно до своєї посадової інструкції, що була затверджена головою правління АТ "Імексбанк" 25 червня 2013 року на неї покладались низка завдань та функцій, зокрема - здійснення оформлення договорів банківського вкладу (рахунку).
19 вересня 2014 року вона, знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 431 у місті Миколаєві Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний /на той час - Леніна/, 71, з використанням типового бланку склала завідомо підроблений документ, зазначивши у ньому завідомо неправдиві відомості, ніби 19 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" /надалі - банком/ та ОСОБА_17 був укладений договір банківського вкладу. відповідно до умов якого ОСОБА_11 передала у власність банку 70.000 грн. під зобов`язання повернути після сплинення вказаного строку цю суму вкладу та відсотків на неї.

ОСОБА_11 відкрила депозитний рахунок на суму 70.000 грн., та поставила на ньому підпис від імені ОСОБА_11 .. Після цього створений у такий спосіб екземпляр договору ОСОБА_4 передала у відання (діловодство) банку.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 2 статті 358 Кримінального Кодексу України - як складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що згаданий документ був складений та виданий обвинуваченою ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки цей факт сторонами кримінального провадження не оспорюється, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цього факту.

Отже, цей факт суд вважає доведеним.

2. З матеріалів кримінального провадження вбачається, та сторони не заперечують того, що протягом періоду з червня 2013 року до 21 квітня 2015 року ОСОБА_4 працювала на посаді провідного економіста відділення № 431 АТ "Імексбанк" у місті Миколаєві /том 1, а.с. 73-85/.

З залученої до матеріалів кримінального провадження посадової інструкції провідного економіста відділення № 431 АТ "Імексбанк" у місті Миколаєві вбачається, що одним з завдань ОСОБА_4 під час виконання нею своїх трудових обов`язків було здійснення оформлення договорів банківського вкладу (рахунку) /том 1, а.с. 75/.

Таке доводить, що вказаний документ був складеним та виданим компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

3. З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_17 від 19 вересня 2014 року /том 3, а.с. 116/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, він є належним чином складеним за формою та має необхідні реквізити.

4. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що підпис у цьому документі від імені ОСОБА_11 зроблена ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Потерпіла ОСОБА_11 у суді стверджувала, що вона наявний в матеріалах кримінального провадження у томі 3 на аркуші 116 документ не підписувала.

Оскільки той факт, що ОСОБА_4 підписала вказаний документ від імені ОСОБА_11 , сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цього факту.

Отже, цей факт суд вважає доведеним.

При цьому з показів потерпілої ОСОБА_11 , які в цій частині відповідають іншим матеріалам кримінального провадження, вбачається, що ця потерпіла взагалі ніколи не уповноважувала ОСОБА_4 на підписання договору банківського вкладу.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності взагалі не був укладеним, отже - у цей документ внесені відомості, що не відповідають дійсності.

З огляду на таке вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

А……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що під час вчинення вказаного злочину, а також - інший наведених в обвинувальному акті дій, злочинність яких стверджується в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 діяла, як посадова особа.
В обґрунтування такого в обвинувальному акті органи досудового розслідування та публічне обвинувачення посилаються про те, що:

ОСОБА_4 22.04.2005 згідно з наказом № 69-к прийнято на роботу в АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено на посаду фахівця 2 категорії. Після чого, у зв`язку з реорганізацією відділень Банку, 20.06.2013 ОСОБА_4 звільнено з посади та 21.06.2013 прийнято на роботу та призначено на посаду старшого касира - контролера відділення № 431 АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Миколаєві, яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна. 71.
Відповідно до посадової інструкції провідного економіста відділення № 431 АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Миколаєві від 25.06.2013, з якою ОСОБА_4 ознайомлено під підпис, на неї покладені наступні обов`язки:
п. 2.1. загальні завдання та функції працівника відділення:
-оформлення первинних/касових документів по операціям з клієнтами;
-забезпечення якісного та своєчасного виконання операцій по обслуговуванню населення з дотриманням вимог внутрішніх нормативних документів банку та НБ;
-забезпечення якісного та коректного обслуговування клієнтів;
-формування справи з юридичного оформлення рахунку клієнта при відкритті/закритті рахунку (рахунків) відповідно до встановлених вимог,
п. 2.3. Завдання та функції працівника по роботі з клієнтами держателями платіжних карток:
-здійснення обслуговування клієнтів відділення з питань випуску та обслуговування платіжних карток НСМЕП та міжнародних платіжних систем:
-організувати та контролювати проведення касових операцій з платіжними картками в частині:
1)поповнення поточних рахунків;
2)видачі готівкових сум з поточних рахунків.
п, 2.4. завдання та функції по роботі з фізичними особами:
-здійснення оформлення договорів банківського вкладу (рахунку);
-своєчасне та належне проведення готівкових та безготівкових операцій за рахунками фізичних осіб (відкриття рахунку, прийом додаткових внесків, видача готівки, безготівкові перерахування з поточних та депозитних рахунків згідно доручення вкладника, перерахування коштів на поточні рахунки вкладники; в інших установах банків, поповнення/видача з карткових рахунків міжнародних платіжних систем на ін..)
Крім того, вказаною посадовою інструкцією, а саме пунктом 4 (права працівника) передбачено:
п.4.1 здійснення банківських операцій, передбачених посадовою інструкцією;
п.4.3. мати доступ до інформації, що пов`язана з виконанням посадових обов`язків згідно з цією посадовою інструкцією.
Обіймаючи вищевказану посаду, пов`язану з виконанням покладених на неї організаційно - розпорядчих функцій в AT «ІМЕКСБАНК», ОСОБА_4 є службовою особою.
Крім того, для здійснення покладених на неї обов`язків ОСОБА_4 було наділено правом доступу до програмних комплексів (ПК) «Retail» та «БИС-ГРАНТ», вхід до яких захищено відповідними паролем співробітника Банку.
При цьому органи досудового розслідування та публічне обвинувачення вважали, що прийшли до вірного висновку про те, що ОСОБА_4 виконує організаційно-розпорядчі функції, через що є посадовою особою - спеціальним суб`єктом в сенсі Кримінального закону.

Але з таким погодитись неможливо.

І……Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про судову практику у справах про хабарництво", яка в цій частині не втратила актуальність, організаційно-розпорядчі обов`язки (про наявність яких в ОСОБА_4 стверджує публічне обвинувачення) - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Як зазначено далі у вказаній постанові, такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

1. Наведені ж в обвинувальному акті завдання, функції та права ОСОБА_4 за посадою про наявність в неї повноважень щодо керівництва іншими працівниками або ділянками робіт не вказують.

Більше того, посилання про наявність в неї таких функцій відсутні й в інших частинах посадової інструкції провідного економіста відділення № 431 АТ "Імексбанк" у місті Миколаєві /том 1, а.с. 73 - 77/.

2. До того ж, очевидним є те, що посада ОСОБА_4 відсутня у переліку посад, що наведений у процитованому вище роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України та не є аналогічною посадам, що перелічені у цьому переліку.

Таке доводить, що в дійсності ОСОБА_4 не мала організаційно-розпорядчих обов`язків та організаційно-розпорядчі функції на неї не покладались.

ІІ……Відповідно до пункту 1 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про судову практику у справах про хабарництво", яка в цій частині не втратила актуальність, примітки 1 до статті 364 Кримінального Кодексу України до службових осіб, окрім тих, які обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, також відносяться представники влади.

Але та обставина, що ОСОБА_4 не є представником влади, є очевидною.

ІІІ……Відповідно до пункту 1 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про судову практику у справах про хабарництво", яка в цій частині не втратила актуальність, примітки 1 до статті 364 Кримінального Кодексу України до посадових осіб, окрім тих, які є представниками влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, також відносяться особи, які обіймають посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків.

Як розтлумачено у згаданих нормативно-правових актах, такими обов`язками є обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

1. В цьому ж випадку, як свідчить посадова інструкція ОСОБА_4 /том 1, а.с. 73-77/:

-вона має право /розділ 4 посадової Інструкції/ лише:
-здійснювати банківські операції, передбачені посадовою інструкцією, а саме - у напрямках:

¦продажу карткових продуктів;

¦роботи з клієнтами держателями платіжних карток;

¦роботи з фізичними особами (роздрібними клієнтами);

¦роботі з суб`єктами господарювання (корпоративними клієнтами)

-надавати начальнику відділення пропозиції щодо підвищення рівня якості обслуговування клієнтів та ефективності роботи Відділення;

-мати доступ до інформації, що пов`язана з виконанням посадових обов`язків згідно з цією посадовою інструкцією;

-одержувати від інших структурних підрозділів Банку оперативну інформацію та інші матеріали, та залучати їх до спільної роботи для забезпечення виконання покладених на Відділення завдань в межах функцій, передбачених цією посадовою інструкцією;

-право підпису згідно з процедурами надання права підпису документів Банку;

-підвищувати свою кваліфікацію по напрямках діяльності Відділення;

-ознайомлюватись із внутрішніми документами Банку, які визначають правила та порядок роботи Відділення;

-передбачені чинним трудовим законодавством.

-вона зобов`язана /розділ 3 посадової Інструкції/:

-дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, встановленої дисципліни та встановленого стилю одягу;

-дотримуватись встановленого порядку зберігання документів та цінностей, а також нерозголошення відомостей, які становлять комерційну та банківську таємницю;

-дотримуватись вимог законів і нормативно-правових актів України, локальних актів, внутрішніх положень АТ "Імексбанк", які регламентують роботу з інформацією з обмеженим доступом у Банку;

-не розголошувати у будь-який спосіб персональні дані, які стали відомі у зв`язку з виконанням функціональних обов`язків;

-ознайомлюватись з Роз`ясненнями щодо здійснення фінансового моніторингу в АТ "Імексбанк", а також з основними положеннями Банку з питань фінансового моніторингу у т.ч. з витягом Програми ідентифікації та вивчення клієнтів в АТ "Імексбанк";

-своєчасно повідомляти начальника відділення про виявлені помилки;

-навчати нових працівників;

-виконувати іншу роботу за дорученням начальника Відділення.

Таке доводить, що за посадою вона виконує суто технічні (операційні) функції щодо обслуговування певних банківських операцій (зокрема - шляхом оформлення документів згідно з відповідними операціями); порядок зберігання, переробки, реалізації будь-якого майна (зокрема - коштів) не встановлює, контроль за зберіганням, переробкою або реалізацією такого майна також не забезпечує.

2. При цьому посада ОСОБА_4 відсутня у переліку посад, що наведений у процитованому вище роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України та не є аналогічною посадам, що перелічені у цьому переліку.

3. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення вказують, що однією з функцій ОСОБА_4 під час роботи з клієнтами Держателями платіжних карток є те, що вона: "Організовує та контролює проведення касових операцій з платіжними картками" в певній частині.

Але ці посилання не свідчать про виконання нею адміністративно-господарських обов`язків.

3.1. Так, форма та зміст посадової інструкції є врегульованими пунктом 6 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29 грудня 2004 року, який є нормативним документом, що є обов`язковим для виконання.

Відповідно до цієї норми посадова інструкція має складатись, зокрема, з розділів:

-"Завдання та обов`язки", що характеризує зміст діяльності працівника;

-"Права", у яких визначаються і наводяться делеговані працівникові повноваження, за допомогою яких працівник має забезпечувати в процесі своєї діяльності виконання покладених на нього завдань та обов`язків.

Відомостей про те, що посадова інструкція ОСОБА_4 є складеною без врахування цих вимог, матеріали справи не містять; більше того, форма та зміст наданої суду посадової інструкції повністю відповідає вказаним вимогам.

Таке доводить, що обсяг повноважень ОСОБА_4 є передбаченим наведеними вище вимогами розділу 4 посадової інструкції та, стосовно предмету розгляду цієї справи, зводяться лише до здійснення банківських операцій.

Наведені ж публічним обвинуваченням положення містяться у розділі 2 посадової інструкції /"Завдання та обов`язки"/; шляхом їх викладення роботодавець не надав ОСОБА_4 додаткові повноваження, а лише визначив ділянку її роботи (шляхом виділення групи питань з відповідних напрямків) та вид її роботи за організаційно-юридичною ознакою.

3.2. Таке усвідомлення дійсного змісту посадової інструкції ОСОБА_4 узгоджується і зі змістом відповідної частини її посадової інструкції, де, окрім згаданих публічним обвинуваченням вказівок, зазначається про таке /пункт 2.3./:

-здійснює обслуговування клієнтів відділення з питань випуску та обслуговування платіжних карток НСМЕП та міжнародних платіжних систем.

-ознайомлює клієнта під час відкриття картокового рахунку, з умовами, тарифами, що діють у Баку, та надає консультації щодо порядку заповнення (підписання) документів (заяви на відкриття рахунку, опитувальник фізичної особи, договору тощо).

-здійснює видачу карток, виписок, пін-конвертів та довідок клієнтам по їх карткових рахунках російською, українською та англійською мовами.

-перевіряє правильність та достовірність даних, викладених в заявах на отримання платіжних карток .

-перевіряє правильність заповнення документів для підключення до послуги «Дистанційний моніторинг рахунків клієнтів».

-приймає заяви від держателів на закриття та заміну платіжних карток.

-виконує операції, пов`язані з безпосереднім доступом до програмного комплексу Intranet «IS-Card» та формує файли формату Excel для подальшої реєстрації клієнта у програмному комплексі «Production Way4».

-здійснює позабалансовий облік платіжних карток НСМЕП та міжнародних платіжних карток та пін-конвертів до них, згідно Технологічних карт.

-проводить зустрічі/переговори з потенційними клієнтами суб`єктами господарювання, надає комерційні пропозиції стосовно їх обслуговування по Зарплатному проекту.

-за підсумками переговорів ініціює за допомогою службової записки клопотання щодо встановлення індивідуальних тарифів на обслуговування по зарплатному проекту.

-формує пакет документів по зарплатному проекту, надає його на підпис Клієнту (підприємству, організації тощо) та забезпечує його підписання з боку Банку.

-приймає документи та оформлює ПК клієнтам в рамках зарплатних проектів, супроводжує зарплатні проекти та відстежує їхню активність.

-здійснює формування та перевірку відомостей на зарахування заробітної платні по зарплатних проектах.

-консультує клієнтів - суб`єктів господарювання щодо відкриття корпоративної міжнародної картки або платіжної картки НСМЕП.

-приймає документи для формування юридичної справи та оформлення корпоративним клієнтам.

-консультує клієнтів - фізичних осіб щодо отримання кредитної лінії на платіжні картки МПС та оформлення овердрафту та платіжні картки НСМЕП.

-формує пакет документів на відкриття кредитної лінії та/або овердрафту, направляє до відділу кредитування УМПС та/або УВПС для подальшого прийняття рішення по клієнту.

-здійснює відображення в бухгалтерському обліку операцій з видачі готівки через касу Банку в ПК «БІС-ГРАНТ» на підставі касових звітів.

-здійснює щоденний контроль залишків на транзитних рахунках 2924 до МПК, Visa, MasterCard та карткам НСМЕП.

-забезпечує належне зберігання платіжних карток та пін-конвертів.

-слідкує за проведенням акцій по БПК МПС та активно консультує клієнтів щодо їх умов.

Та зміст наведених вказівок узгоджується як з повноваженнями ОСОБА_4 лише щодо здійснення відповідних конкретних операцій, так й з призначенням, яке полягає у визначенні ділянки роботи та виду роботи за організаційно-юридичною ознакою.

Наведене у сукупності доводить, що "контроль", про здійснення якого йдеться у посиланнях органів досудового розслідування та публічного обвинувачення ОСОБА_4 мала здійснювати безпосередньо під час відповідних банківських операцій, як їх виконавець (первинний (поточний) контроль /у термінах Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 254 від 18 червня 2003 року, що діяло на момент подій, що мають відношення до цієї справи/).

Контроль же у сенсі адміністративно-господарських функцій відповідно до згаданого Положення є додатковим та подальшим; повноважень щодо здійснення такого контролю ОСОБА_4 в дійсності не мала.

Таке доводить, що ОСОБА_4 в дійсності не мала адміністративно-господарських обов`язків та адміністративно-господарські функції на неї не покладались.

Наведене у сукупності доводить, що в дійсності ОСОБА_4 у період подій, що є предметом розгляду цього кримінального провадження - не була службовою особою.
В зв`язку з таким така ознака складів злочинів, як наявність спеціального суб`єкту - службової особи - в її діях відсутня.
За такого:

-кваліфікуючи дії ОСОБА_4 щодо підробки договору між Банком та ОСОБА_11 , суд виключає посилання про наявність такої ознаки з пред`явленого їй обвинувачення;
-аналізуючи решту обвинувачення, суд виходе з того, що відсутність такої ознаки є доведеною.

Б……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що обвинувачені підробила, окрім договору між Банком та ОСОБА_17 ще:
I)6 цивільно-правових договорів;
II)документи (окрім заяв на видачу готівки) у сфері відносин між Банком та клієнтами:
-ОСОБА_10 ;

-ОСОБА_6 ;

-ОСОБА_8 ;

-ОСОБА_9

III)121 заяву на видачу готівки.

Із приводу цього обвинувачення суд зазначає таке.

Загальні застереження.

Щодо норм законодавства, якими керувався суд, оцінюючи обвинувачення в цій частині

1. Відповідно до примітки до статті 358 Кримінального Кодексу України предметом злочинів, передбачених статтею 358 (або згаданою в обвинувальному акті статтею 366) цього Кодексу є документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються, посвідчуються повноваженими (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форм власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням встановлених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Верховний Суд України визначив правову позицію щодо ознак предмета службового підроблення (див., зокрема, постанову від 25 квітня 2013 року у справі № 5-10кс13, постанову від 09 липня 2015 року у справі № 5-50кс15 та інші), яка зводиться до того, що нормативне визначення службового підроблення визнає офіційними документами ті з них, які:
-складаються і видаються компетентними особами в межах їх компетенції від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності;
-посвідчують певні факти і події, що мають правове значення;
-є належним чином складеними за формою та містять необхідні реквізити

2. Об`єктивну сторону злочинів, передбачених статтею 358 (або згаданою в обвинувальному акті статтею 366) Кримінального Кодексу України, утворюють, окрім іншого, внесення у документ неправдивих відомостей, тобто - відомостей, які не відповідають дійсності.

Щодо порядку встановлення судом обставин складання та видачі згаданих документів

Під час судового засідання 05 квітня 2019 року обвинувачена визнала ті обставини, що підписувала від імені керівників банку вказані в обвинувальному акті договори з потерпілими.

З огляду на таке суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо таких обставин.

Велика Палата Верховного Суду під час винесення постанови від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к зазначала, що рішення Європейського Суду з Прав Людини є обов`язковими для виконання Україною.

До того ж, відповідно до частини 2 статті 8, частини 5 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своєму рішенні від 25 липня 2017 року у справі "Ростовцев проти України", на повне виконання якого й була винесена Постанова Великої Палати від 27 лютого 2018 року, Європейський Суд з Прав Людини зазначив, що поняття «обставини», вжите у частині 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до сталої практики розповсюджується лише на фактичні обставини справи та не включає в себе їхню кримінально-правову кваліфікацію /пункт 34/.

З огляду на таке Велика Палата Верховного Суду у згаданій Постанові прийшла до висновку, що у випадку розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу, учасники кримінального провадження втрачають право оскаржувати лише самі визнані сторонами фактичні обставини справи, але - не їх кваліфікацію.

Зважаючи на таке, під час винесення цього вироку суд виходе з того, що визнані сторонами у передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України фактичні обставини є доведеними, та використовує доведені таким чином тези під час подальшого доказування.

Наведене дозволяє оцінити обвинувачення в частині підробки вказаних в обвинувальному акті документів (окрім договору з ОСОБА_11 ) таким чином.

І. Щодо обвинувачення у підробці цивільно-правових договорів.

Загальні застереження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 161/3245/15-ц, окрім іншого, зазначається таке:
"Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Тобто відповідно до вищевказаних норм ЦК України недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Договір як документ, а також дублікат чи копії такого документу не можуть бути визнані недійсними".
Таке призводить до висновку про необхідність усвідомлення цивільно-правового договору в двох аспектах:
1)як документу.
2)як правочину;

1. Зі змісту статті 218 Цивільного Кодексу України, яка регулює наслідки недодержання письмової форми договору (правочину) вбачається, що дотримання такої форми має на меті підтвердження факту вчинення правочину або окремих його частин.
Отже, договір, як документ, підтверджує факт вчинення правочину.
Оскільки відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, такий факт має правове значення.

2. Як розтлумачив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду кримінальних та цивільних справ у пункті 8 своєї постанови № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними",
"Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.
У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).
Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо)…
Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.
…
Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК".

У своїй постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-2612цс15 Верховний Суд України зазначив таке:
"Статтею 241 ЦК визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише в разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин уважається схваленим у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Отже, ст.241 ЦК презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та в установленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також установлює випадки й умови набуття чинності правочином, учиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх перевищити".

Наведені норми у сукупності доводять, що:
-цивільно-правовий договір в аспекті статті 358 (або згаданої в обвинувальному акті статті 366) Кримінального Кодексу України, за наявності інших ознак, є документом, який посвідчує факт вчинення правочину.
-у разі, якщо у такому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності взагалі не був укладеним, його слід вважати підробленим, а дії щодо його складання - такими, що утворюють об`єктивну сторону відповідного злочину. Таке виникає, окрім іншого, при відсутності згоди за всіма істотними умовами договору, зокрема - якщо документ був підписаний особою, яка взагалі не була уповноваженою на його підписання. У такому разі визнання правочину, про факт укладання якого йдеться у документі, недійсним не є можливим.
-у випадку ж, якщо викладені у договорі відомості про сам факт укладення правочину відповідають дійсності, тобто - відповідний правочин в дійсності був укладеним, зокрема - у випадку його підписання особою, яка мала певний обсяг повноважень, але - перевищила цей обсяг, його не можна визнавати підробленим, а дії по його складання - такими, що утворюють об`єктивну сторону відповідного злочину. У такому випадку правочин, про факт укладання якого йдеться у документі, за наявності до того підстав може бути визнаним недійсним за позовом заінтересованої особи в порядку цивільного судочинства.

Наведене у сукупності доводить, що цивільно-правовий договір в сенсі статті 358 (або згаданої в обвинувальному акті статті 366)Кримінального Кодексу України слід визнавати підробленим документом, а дії щодо його складання - такими, що утворюють склад відповідних злочинів, лише за сукупності таких обставин:

-він був складеним та виданим компетентною особою в межах її компетенції від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності;
-він є належним чином складеними за формою та містять необхідні реквізити;
-у йому йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності взагалі не був укладеним, зокрема - якщо документ був підписаний особою, яка взагалі не була уповноваженою на його підписання.
Дії ж щодо підписання відповідного документу особою, яка мала певний обсяг повноважень, але вийшла за їх межі, складу вказаних злочинів не утворюють.

Таке дозволяє оцінити обвинувачення в частині підробки цивільно-правових договорів (окрім договору з ОСОБА_18 ) таким чином.

3. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , зокрема, у тому, що вона:

26.11.2014 більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись на своєму робочому місці в AT «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно, внесла неправдиві дані у бланк договору, а саме номер договору та назву - № від 26.11.2013 банківського вкладу у гривні «Постійний клієнт» 6 міс., строк дії договору - з 26.11.2013 до 29.05.2014. розмір процентів річних 19%, номер рахунку вкладника, який нібито знову відкритий - НОМЕР_1 , та суму вкладу - 12000 грн.. а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір - ОСОБА_19 , підписала його власноруч та завірила печаткою відділення Банку, Після чого, вказаний неправдивий договір надала ОСОБА_12 .
Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_4 03.01.2014 більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилась можливим, знаходячись на своєму робочому місці в AТ «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно, внесла неправдиві дані у бланк договору, а саме номер та назву договору № від 03.01.2014 банківського вкладу у гривні «Новорічні бажання» 9 міс. строком дії - з 03.01.2014 до 03.10.2014, розмір процентів річних - 22%, номер рахунку вкладника - який нібито знову відкритий - НОМЕР_2 , суму вкладу - 12000 грн, а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір - ОСОБА_20 , підписала його власноруч та завірила печаткою відділення Банку. Після чого, вказаний фіктивний договір надала ОСОБА_12
03.10.2014 більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці в AT «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, зловживаючи своїми службовими обов`язками, у бланк договору внесла неправдиві дані, а саме номер та назву договору - № від 03.10.2014 банківського вкладу у гривні «Постійний клієнт» 9 міс. строком дії - з 03.10.2014 до 03.07.2015, розмір процентів річних 25%, номер рахунку вкладника - який нібито знову відкритий - НОМЕР_2 , суму вкладу - 12000 грн, а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір - ОСОБА_20 , підписала його власноруч та завірила печаткою відділення Банку. Після чого, вказаний фіктивний договір надала ОСОБА_12 .
Висуваючи таке обвинувачення, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення вважали, що вказані цивільно-правові договори в сенсі статті 366 (або - 358) Кримінального Кодексу України можливо визнати підробленими документами, а дії щодо їх складання - такими, що утворюють склад відповідних злочинів.

Але з таким погодитись неможливо з огляду на таке.

3.1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що вказані документи були складеними та виданими обвинуваченою ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки ці факти сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих фактичних обставин.

Отже, ці фактичні обставини суд вважає доведеними.

3.2. З наведених вище доказів вбачається, що вказані документи ОСОБА_4 складала на виконання покладених на неї функцій та завдань у банку.

Таке доводить, що вказані документи були складеними та виданими компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

3.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_12 від 26 листопада 2013 року /том 3, а.с. 171/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_12 від 03 січня 2014 року /том 3, а.с. 179/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_12 від 03 жовтня 2014 року /том 3, а.с. 180/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, ці документи є належним чином складеними за формою та мають необхідні реквізити.

3.4. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що підпис у цьому документі від імені начальника відділення банку зроблена ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки той факт, що ОСОБА_4 підписала вказаний документ від імені начальника відділення банку сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цього факту.

Отже, цей факт суд вважає доведеним.

3.5. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_12 ці документи не підписував.

До того ж, матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що вказані документи ОСОБА_12 отримав та використав їх у подальших відносинах із банком.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочинів, які в дійсності були укладеними.

3.6. Посилання органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про обставини зазначення номерів відповідних договорів та номера рахунків, що відкриваються на їх підставі, наведеного не спростовують, більше того - навіть не вказують на відомості, що мають відношення до передбачених у статті 1058 Цивільного Кодексу України суттєвих умов договору банківського вкладу (сума вкладу, розмір процентів, строк договору).

За такого, відомості, внесені у перелічені документи, слід вважати такими, що відповідають дійсності.
З огляду на це складання та видача перелічених документів об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про ці дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

4. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , зокрема, у тому, що вона:

14.11.2014, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись на своєму робочому місці в АТ «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна. 71, умисно, внесла завідомо неправдиві відомості у бланк договору, а саме номер договору та назву - № від 14.11.2014 банківського вкладу у гривні «Ексклюз 1м18», строк дії договору - з 14.11.2014 до 15.12.2014, розмір процентів річних - 18%, номер рахунку вкладника, який нібито знову відкритий - НОМЕР_3 , а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір - ОСОБА_19 , підписала його власноруч та завірила печаткою відділення Банку, чим підробила вказаний документ Після чого, вказаний підроблений договір видала ОСОБА_13 .
Продовжуючи свою злочину діяльність, з метою не бути викритою, ОСОБА_4 15.12.2014, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись на своєму робочому місці в АТ «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно, внесла завідомо неправдиві відомості у бланк договору, а саме його номер та назву - № від 14.11.2014 банківського вкладу у гривні «Ексклюз 1м20» строком дії - з 15.12.2014 до 15.01.2015, розмір процентів річних - 20%, номер рахунку вкладника - який нібито знову відкритий - НОМЕР_3 , а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір ОСОБА_19 , підписала його у ОСОБА_21 та завірила печаткою відділення Банку. Після чого, вказаний підроблений договір видала ОСОБА_22 .
Висуваючи таке обвинувачення, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення вважали, що вказані цивільно-правові договори в сенсі статей 357, 358 та 366 Кримінального Кодексу України можливо визнавати підробленими документами, а дії щодо їх складання - такими, що утворюють склад відповідних злочинів.

Але з таким погодитись неможливо з огляду на таке.

4.1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що вказані документи були складеними та виданими обвинуваченою ОСОБА_4 .
Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.
Оскільки ці факти сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих фактичних обставин.
Отже, ці фактичні обставини суд вважає доведеними.

4.2. З наведених вище доказів вбачається, що вказані документи ОСОБА_4 складала на виконання покладених на неї функцій та завдань у банку.

Таке доводить, що вказаний документ був складеним та виданим компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

4.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_23 від 14 листопада 2014 року /том 3, а.с. 264/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_24 від 15 грудня 2014 року /том 3, а.с. 265/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, ці документи є належним чином складеними за формою та мають необхідні реквізити.

4.4. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що підпис у цьому документі від імені начальника відділення банку зроблена ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки той факт, що ОСОБА_4 підписала вказаний документ від імені начальника відділення банку сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цього факту.

Отже, цей факт суд вважає доведеним.

4.5. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_24 ці документи не підписувала.

До того ж, матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що вказані документи ОСОБА_24 отримала та використала їх у подальших відносинах із банком.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочинів, які в дійсності були укладеними.

4.6. Посилання органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про обставини зазначення номерів відповідних договорів та номера рахунків, що відкриваються на їх підставі, наведеного не спростовують, більше того - навіть не вказують на відомості, що мають відношення до передбачених у статті 1058 Цивільного Кодексу України суттєвих умов договору банківського вкладу (сума вкладу, розмір процентів, строк договору).

За такого, відомості, внесені у перелічені документи, слід вважати такими, що відповідають дійсності.
З огляду на це складання та видача перелічених документів об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про ці дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

5. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , зокрема, у тому, що вона:

15.01.2015 більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись на своєму робочому місці в АТ «ІMEКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна. 71, умисно, внесла завідомо неправдиві відомості у бланк додаткової угоди до договору, а саме до п. 1 про поповнення депозитного рахунку на суму 38.676 грн., залишок грошових коштів після поповнення рахунку - 44.648 грн., п. 4 про те, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору № банківського вкладу від 10.06.2014. а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір ОСОБА_19 , підписала її у ОСОБА_21 та завірила печаткою відділення Банку. Після чого, вказаний підроблений договір видала ОСОБА_13 .
Висуваючи таке обвинувачення, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення вважали, що вказаний цивільно-правовий договір в сенсі статей 357, 358 та 366 Кримінального Кодексу України можливо визнавати підробленим документом, а дії щодо його складання - такими, що утворюють склад відповідних злочинів.
Але з таким погодитись неможливо з огляду на таке.
З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру додаткової угоди /том 3, а.с. 238/ вбачається, що вона за своєю формою не відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Так, вона по суті не є ані частиною, ані додатком жодного основного договору, що вказаному порядку суперечить.
Отже, цей документ не є належним чином складеними за формою, через що не може вважатись офіційним документом, отже - не є предметом жодного з злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 Кримінального Кодексу України.
З огляду на це складання та видача цього документу об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про ці дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

ІІ. Щодо документів (окрім заяв на видачу готівки) у сфері відносин між Банком та клієнтами

Загальні застереження.

В частині, що стосується документів (окрім заяв на видачу готівки) у сфері відносин між Банком та клієнтами:
-ОСОБА_10 ;

-ОСОБА_6 ;

-ОСОБА_8 ;

-ОСОБА_9

наведені в обвинувальному акті фактичні данні в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке їй інкримінуються, зокрема - не дозволяють визначити стверджуваний предмет злочину, що у свою чергу позбавляє можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Тоді як, відповідно до приписів пункту 2 частини 3 статті 374 Кримінального Процесуального Кодексу України, у разі визнання особи винуватою, у вироку, суд зобов`язаний зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Частиною 1 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ненаведення у висунутому ОСОБА_4 в цій частині обвинуваченні фактичних обставин інкримінованого їй злочину та відсутність формулювання обвинувачення порушує право на захист обвинуваченої та на справедливий судовий розгляд і є перешкодою для постановлення обвинувального вироку.
Така позиція узгоджується з національним і міжнародним законодавством та практикою Європейського суду з прав людини.
У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що положення зазначеного вище пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).
Такі ж правові висновки викладені, в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 р., де зазначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таке, сукупно з наведеними вище загальними застереженнями щодо обвинувачення у підробці цивільно-правових угод, дозволяє оцінити обвинувачення в частині підробки документів, що не є заявами на видачу готівки, у сфері відносин між Банком та клієнтами таким чином.

1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення ОСОБА_4 звинувачують, зокрема, у тому, що:

05.12.2014 до [неї] звернувся ОСОБА_10 з заявою про переукладання договору депозитного вкладу. [Вона ж], знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно склала договір № між Банком та ОСОБА_10 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 «Постійний клієнт» 3 міс. від 05.12.2014, відповідно до якого останній перерахував на свій новий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 130.000 грн. Після чого вказаний договір внесла до ПК «Retail» та «БИС-ГРАНТ" та на підтвердження вказаної операції видала ОСОБА_10 виписку з рахунку на суму 130.000 грн. Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_4 у вказаний операційний день сторнувала (видалила) вказану операцію.
03.11.2014 ОСОБА_10 знову звернувся до АТ «ІМЕКСБАНК», розташованому за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, з метою поповнення свого депозитного рахунку за договором № НОМЕР_4 на суму 1000 грн. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 знаходячись па своєму робочому місці за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно у бланк додаткової угоди до договору № від 05.12.2014 внесла завідомо неправдиві відомості, а саме пункт 1 про поповнення депозитного рахунку на суму 1.000 грн., залишок грошових коштів після поповненим рахунку 131.000 грн., пункт 4 про те, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору № банківського вкладу від 05.12.2014, а також дані про працівника банку, який від імені Банку укладає вказаний договір ОСОБА_20 , підписала її власноруч та завірила печаткою відділення Банку. Після чого, вказану неправдиву додаткову угоду видала ОСОБА_25 , ним вчинила підроблення документу.
Це обвинувачення не дозволяє визначити стверджуваний предмет злочину, що, як зазначалось вище, є перешкодою для ухвалення обвинувального вироку в цій частині.

Окрім того, оцінка обставин дійсності, на яких ґрунтується обвинувачення в цій частині, призводить до такого.

1.1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що вказані договори, як документи, були складеними та виданими обвинуваченою ОСОБА_4 .
Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.
Оскільки ці факти сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих фактичних обставин.
Отже, ці фактичні обставини суд вважає доведеними.

1.2. З наведених вище доказів вбачається, що вказані документи ОСОБА_4 складала на виконання покладених на неї функцій та завдань у банку.

Таке доводить, що вказані документи були складеними та виданими компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

1.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження документу - договору № між банком та ОСОБА_10 від 05 грудня 2014 року /том 3, а.с. 67/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, цей документ є належним чином складеним за формою та має необхідні реквізити.
Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не стверджують, що підпис у цьому документі був виконаний особою, яка не має на це повноважень.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності був укладеним.
Та обставина ж, що в подальшому операції щодо реєстрації цього документу були скасовані, цього висновку суду не спростовує, але може свідчити про ухилення банку від виконання зобов`язань перед ОСОБА_10 .

1.4. Далі, з залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру додаткової угоди до договору банківського вкладу № між банком та ОСОБА_10 /том 3, а.с. 68/ вбачається таке.
Цей документ був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, цей документ є належним чином складеним за формою та має необхідні реквізити.

Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що підпис у цьому документі від імені начальника відділення банку зроблена ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки той факт, що ОСОБА_4 підписала вказаний документ від імені начальника відділення банку сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цього факту.

Отже, цей факт суд вважає доведеним.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_10 ці документи не підписував.

До того ж, матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що вказані документи ОСОБА_10 отримав та використав їх у подальших відносинах із банком.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності був укладеним.

Посилання органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про недостовірність відображення у вказаному документі суми внесених коштів мають відношення до умов дійсно укладеного правочину, але не до змісту складеного документу.

Підстави ж для виконання таких умов не може бути перевіреною під час розгляду кримінального провадження, предметом якого є самі лише документи, але - не зміст відповідних правочинів.

За такого, відомості, внесені у вказаний документ, слід вважати такими, що відповідають дійсності.
З огляду на усе наведене складання та видача перелічених документів об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про такі дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

2. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , окрім іншого, у тому, що:

03.10.2014 до [неї] звернулась ОСОБА_6 з метою укладання договору депозитного вкладу. ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці в АТ «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно, уклала між Банком та ОСОБА_6 договір № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 «Постійний клієнт» 3 міс. від 03.10.2014, відповідно до якого ОСОБА_6 внесла на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 20.000 грн. Після чого, один екземпляр договору надала ОСОБА_6 .
Це обвинувачення не дозволяє визначити стверджуваний предмет злочину, що, як зазначалось вище, є перешкодою для ухвалення обвинувального вироку в цій частині.

Окрім того, оцінка обставин дійсності, на яких ґрунтується обвинувачення в цій частині, призводить до такого.

2.1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що вказаний договір, як документ був складеним та виданим обвинуваченою ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки ці факти сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих фактичних обставин.

Отже, ці фактичні обставини суд вважає доведеними.

2.2. З наведених вище доказів вбачається, що вказаний документ ОСОБА_4 складала на виконання покладених на неї функцій та завдань у банку.

Таке доводить, що вказаний документ був складеним та виданим компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

2.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_6 від 03 жовтня 2014 року /том 2, а.с. 22/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, цей документ є належним чином складеним за формою та має необхідні реквізити.
Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не стверджують, що підпис у цьому документі був виконаний особою, яка не має на це повноважень.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності був укладеним.
З огляду на таке складання та видача цього документу об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про такі дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

3. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , окрім іншого, у тому, що:

09.09.2014 до [неї] звернувся ОСОБА_8 з метою укладання договору депозитного вкладу. ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці в AT «ІМЕКСБАНК» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно склала договір № між ОСОБА_26 та ОСОБА_8 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 «Постійний клієнт» 6 міс. від 09.09.2014, відповідно до якого ОСОБА_27 поклав на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 10000 грн. Після чого вказаний договір внесла до ПК «Retail» та «БИС-ГРАНТ» та один екземпляр договору надала ОСОБА_8 . Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_4 у вказаний операційний день сторнувала (видалила) вказану операцію.
Це обвинувачення не дозволяє визначити стверджуваний предмет злочину, що, як зазначалось вище, є перешкодою для ухвалення обвинувального вироку в цій частині.

Окрім того, оцінка обставин дійсності, на яких ґрунтується обвинувачення в цій частині, призводить до такого.

3.1. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що вказаний договір, як документ був складеним та виданим обвинуваченою ОСОБА_4 .

Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження цю обставину визнала.

Оскільки ці факти сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих фактичних обставин.

Отже, ці фактичні обставини суд вважає доведеними.

3.2. З наведених вище доказів вбачається, що вказаний документ ОСОБА_4 складала на виконання покладених на неї функцій та завдань у банку.

Таке доводить, що вказаний документ був складеним та виданим компетентною особою в межах її компетенції від імені банківської установи.

3.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження екземпляру договору № між банком та ОСОБА_8 від 09 вересня 2014 року /том 2, а.с. 81/ вбачається, що він був складений на стандартному бланку, за своєю формою та змістом відповідає умовам та порядку надання Банком послуг з банківського обслуговування клієнтів та вимогам діючого законодавства.
Отже, цей документ є належним чином складеним за формою та має необхідні реквізити.
Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не стверджують, що підпис у цьому документі був виконаний особою, яка не має на це повноважень.

Таке у сукупності доводить, що у згаданому документі йдеться про факт укладання правочину, який в дійсності був укладеним.
Та обставина ж, що в подальшому операції щодо реєстрації цього документу були скасовані, цього висновку суду не спростовує, але може свідчити про ухилення банку від виконання зобов`язань перед ОСОБА_8 .
З огляду на таке складання та видача цього документу об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про такі дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

4. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачують ОСОБА_4 , окрім іншого, у тому, що:

В період часу з 20.01.2014 по 21.01.2015, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, [вона], знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, умисно, підробила документи на отримання пластикової карти НСМЕП №003345274 на ім`я ОСОБА_9 до вище вказаного договору вкладу. І
Це обвинувачення не дозволяє визначити стверджуваний предмет злочину, що, як зазначалось вище, є перешкодою для ухвалення обвинувального вироку в цій частині.

Більше того, матеріали справи /том 2, а.с. 143 - 216/ не містять жодного "документу на отримання пластикової картки НСМЕП №003345274 "у період з 20 січня 2014 року до 21 січня 2015 року; містять лише документи щодо отримання пластикової картки для здійснення операцій по рахунку, на який надходять пенсійні виплати.

При цьому документи у відносинах з ОСОБА_9 документів були отримані у встановленому законом порядку, а саме - внаслідок тимчасового доступу до документів /том 1, а.с. 91 - 107/, документів щодо видачі вказаної картки в розпорядженні банку наразі не існує.

При цьому сторони надати інші докази, зокрема, із приводу цієї частини обвинувачення, не побажали.

До того ж, у акті від 30 вересня 2015 року щодо результатів службового розслідування, проведеного за заявою ОСОБА_9 /том 2, а.с. 209 - 211/ зазначається, що вказана картка "була емітована" до рахунку № НОМЕР_5 , та не зазначається про те, що вона надавалась у користування на підставі договору або інших документів /хоча б - підроблених/ будь-якій особі, зокрема - ОСОБА_9 .

При цьому обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження засвідчила, що згадана в обвинувальному акті картка в дійсності жодній особі у користування не надавалась, постійно знаходилась "в банке" та могла використовуватись його працівниками за потреби.

Потерпіла, в свою чергу, стверджувала, що згадану в обвинувальному акті платіжну картку ніколи не отримувала, жодних заходів щодо її отримання не вживала, жодних документів щодо її отримання не складала.

Перелічені вище докази, а також - наведені вище обставини розгляду кримінального провадження, повністю узгоджуються поміж собою та у сукупності дають підстави для висновку про те, що в дійсності жодних документів на видачу або отримання пластикової картки НСМЕП №003345274 (навіть - підроблених) ніколи не складалось.

Таке доводить, що подія, про яку йдеться в цій частині обвинувачення, не мала місця у дійсності, через що посилання про таку подію з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

ІІІ. Щодо обвинувачення у підробці заяв на видачу готівки.

Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім іншого, звинуватили ОСОБА_4 у підробці загалом 121 заяви про видачу готівки. Як зазначається в обвинувальному акті, в усіх вказаних обвинуваченням заявах на видачу готівки ОСОБА_4 власноручно виконала підписи від імені вказаного у кожній з них клієнту банку.

Аналіз висунутого обвинувачення у цій частині призводить до такого.

1. Частина обвинувачення викладена вкрай некоректно, що не дозволяє вважати висунуте обвинувачення у відповідних частинах таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та відповідає дійсності.

1.1. Так, органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачено, зокрема, у тому, що вона підробила заяву на видачу готівки № 12160 від 28 жовтня 2014 року, у якій виконала підпис від імені ОСОБА_13 .

Проте, ця заява в дійсності не існує, заява на видачу готівки № 12160 від 28 жовтня 2014 року /т. 1, а.с. 151/ в дійсності складена та підписана від імені ОСОБА_28 .

1.2. Далі, органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила 10 заяв на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_6 , а саме:

-№ 12159 від 28 жовтня 2014 року;
-№ 14166 від 17листопада 2014 року;
-№ 16424 від 16 грудня 2014 року;
-№ 17354 від 06 січня 2015 року
-№ 5842 від 01 липня 2014 року;
-№ 7630 від 03 липня 2014 року;
-№ 8337 від 01 серпня 2014 року;
-№ 8323 від 01 серпня 2014 року;
-№ 8947 від 21 серпня 2014 року;
-№ 8961 від 22 серпня 2014 року.
Проте, такі заяви в дійсності не існують.
Натомість:

-у згаданих в обвинувальному акті заявах на видачу готівки № 12159 від 28 жовтня 2014 року /том 3, а.с. 258/; № 14166 від 17листопада 2014 року /том 3, а.с. 259/; № 16424 від 16 грудня 2014 року /том 3, а.с. 262/; № 17354 від 06 січня 2015 року /том 3, а.с. 263/ - йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_7 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 5842 від 01 липня 2014 року /том 3, а.с. 245/ - про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_8 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 7630 від 03 липня 2014 року /том 3, а.с. 248/ - про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_9 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 8337 від 01 серпня 2014 року /том 3, а.с. 252/ - про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_10 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 8323 від 01 серпня 2014 року /том 3, а.с. 251/ - про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_11 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 8947 від 21 серпня 2014 року /том 3, а.с. 253/ - про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_8 ;
-у згаданій в обвинувальному акті заяві на видачу готівки № 8961 від 22 серпня 2014 року /том 3, а.с. 254/ - про видачу коштів з рахунку №
НОМЕР_12 . Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила заву на видачу готівки № 19095 від 26 лютого 2014 року, складену та підписану від імені ОСОБА_10 , у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_8 .
Проте, цієї заяви в дійсності не існує, натомість складена та підписана від імені ОСОБА_10 заява про видачу готівки № 19095, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_8 /том 3, а.с. 55/ датована 16 січня 2015 року.

1.4. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила заяви на видачу готівки № 2961 та № 2963 від 28 листопада 2014 року. складені та підписані від імені ОСОБА_29 , у яких йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_8 .
Проте, такі заяви в дійсності не існують, натомість складені та підписані від імені ОСОБА_29 заяви про видачу готівки № 2961 та № 2963, у яких йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_8 /том 3, а.с. 35-36/ датовані 28 листопада 2014 року.

1.5. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила складену від імені ОСОБА_30 заяву на видачу готівки № 2228 від 26 листопада 2013 року, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_13 .

Проте, такої заяви в дійсності не існує, натомість у складеній від імені ОСОБА_30 заяві № 2228 від 26 листопада 2013 року /том 3, а.с. 173/ в дійсності йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_14 .

1.6. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила складену від імені ОСОБА_31 заяву на видачу готівки № 2717 від 08 листопада 2013 року, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_15 .

Проте, такої заяви в дійсності не існує, натомість у складеній від імені ОСОБА_31 заяві № 2717 від 08 листопада 2013 року /том 2, а.с. 102/ в дійсності йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_16 .

1.7. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила складену від імені ОСОБА_7 заяву на видачу готівки № 1450 від 21 листопада 2014 року, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 .

Проте, такої заяви в дійсності не існує, натомість у складеній від імені ОСОБА_7 заяві від 21 листопада 2014 року йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_10 /том 2, а.с. 49/ має номер НОМЕР_17 .

1.8. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила складену від імені ОСОБА_32 заяву на видачу готівки № 3729 від 08 січня 2014 року, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 .

Проте, такої заяви в дійсності не існує, натомість у складеній від імені ОСОБА_32 заяві № 3729 від 08 січня 2014 року /том 2, а.с. 43/ йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_18 .

1.9. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачена, зокрема, у тому, що підробила складену від імені ОСОБА_33 заяву на видачу готівки № 4494 від 27 лютого 2014 року, у якій йдеться про видачу коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 .

Проте, такої заяви в дійсності не існує, натомість у складеній від імені ОСОБА_32 заяві № 4494 від 27 лютого 2014 року /том 2, а.с. 44/ йдеться про видачу коштів з рахунку № НОМЕР_15 .

Таке само по собі свідчить про необхідність виключення з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення вказівок про підробку нею заяв про видачу готівки:
-№ 12160 від 28 жовтня 2014 року;
-№ 12159 від 28 жовтня 2014 року;
-№ 14166 від 17листопада 2014 року;
-№ 16424 від 16 грудня 2014 року;
-№ 17354 від 06 січня 2015 року
-№ 5842 від 01 липня 2014 року
-№ 7630 від 03 липня 2014 року;
-№ 8337 від 01 серпня 2014 року;
-№ 8323 від 01 серпня 2014 року;
-№ 8947 від 21 серпня 2014 року;
-№ 8961 від 22 серпня 2014 року
-№ 19095 від 26 лютого 2014 року
-№ 2961 від 28 листопада 2014 року;
-№ 2963 від 28 листопада 2014 року
-№ 2228 від 26 листопада 2013 року;
-№ 2717 від 08 листопада 2013 року;
-№ 1450 від 21 листопада 2014 року;
-№ 3729 від 08 січня 2014 року;
-№ 4494 від 27 лютого 2014 року;
адже події, про які йдеться у цих вказівках, не мали місця у дійсності.

2. Стосовно решти 102 заяв про видачу готівки, про підробку яких ОСОБА_4 стверджується в обвинувальному акті, а також - заяв про видачу готівки:

-з розрахункового рахунку № НОМЕР_19
-від імені ОСОБА_28 :
¦№ 12160 від 28 жовтня 2014 року
-з розрахункового рахунку НОМЕР_7
-від імені ОСОБА_13 :
¦№ НОМЕР_20 від 28 жовтня 2014 року;
¦№ 14166 від 17листопада 2014 року;
¦№ 16424 від 16 грудня 2014 року;
¦№ 17354 від 06 січня 2015 року
-з розрахункового рахунку НОМЕР_8
-від імені ОСОБА_10 :
¦№ 5842 від 01 липня 2014 року;
-від імені ОСОБА_34 :
¦№ 8947 від 21 серпня 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_9
-від імені ОСОБА_35 :
¦№ 7630 від 03 липня 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_10
-від імені ОСОБА_7 :
¦№ 8337 від 01 серпня 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_11
-від імені ОСОБА_36 :
¦№ 8323 від 01 серпня 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_21
-на ім`я ОСОБА_37 :
¦№ 8961 від 22 серпня 2014 року
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_8
-від імені ОСОБА_10 :
¦№ НОМЕР_22 від 16 січня 2015 року
-від імені ОСОБА_29 :
¦№ 2961 від 28 листопада 2013 року;
¦№ 2963 від 28 листопада 2013 року.
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_14 :
-на від імені ОСОБА_30
¦№ 2228 від 26. листопада 2013 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_16 :
-від імені ОСОБА_34 :
¦№ 2717 від 08 листопада 2013 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 :
-від імені ОСОБА_7 :
¦№ 14540 від 21 листопада 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_18
-від імені ОСОБА_32 :
¦№ 3729 від 08 січня 2014 року;
-з розрахункового рахунку № НОМЕР_15
-від імені ОСОБА_33 :
¦№ 4494 від 27 лютого 2014 року;
підробку яких ймовірно має на увазі публічне обвинувачення, суд зазначає таке.

2.1. Порядок складання та використання заяв на видачу готівки у період, що має відношення до цього кримінального провадження (липень 2014 року - січень 2015 року) був врегульований Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року /в редакції Постанови правління Національного банку України № 249 від 30 квітня 2014 року/ /надалі - Інструкцією/.

При цьому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про Національний Банк України" вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для усіх банківських установ України.

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу IV Інструкції заява на видачу готівки є касовим документом, отже відповідно до абзацу 14 пункту 4 розділу І Інструкції вона оформлюється для здійснення касової операції (тобто - операцій банку, пов`язаних з обслуговуванням готівкового обігу). Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу IV Інструкції такі касові документи є підставою для видачі готівки з операційної каси.

Як касовий документ, заява на видачу готівки має відповідати формі, що встановлена у додатку 10 до Інструкції та, відповідно до пункту 1.3. глави 1 розділу IV Інструкції має містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Відповідно ж до пункту 1.5. глави 1 розділу IV Інструкції заяви на видачу готівки банк (філія, відділення) оформляє за допомогою технічних засобів із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку.

Відповідно до пункту 3.2. глави 3 розділу IV Інструкції під час безпосередньої видачі готівки з каси банку оформлюються видаткові касові документи, одним з яких є та ж заява на видачу готівки /додаток 10 до Інструкції/.

При цьому відповідно до пункту 3.13. глави 3 розділу IV Інструкції заява на видачу готівки, як видатковий касовий документ: " крім реквізитів, передбачених пунктом 1.3 глави 1 цього розділу, має містити відбиток печатки (штампа) банку (філії, відділення)". Відповідно до цього ж пункту один примірник документу з такими реквізитами після завершення видачі готівки видається клієнту, а інший - залишається в банку.

Наведене доводить, що:
-заява на видачу готівки складається за формою, передбаченою у додатку 10 до Інструкції;
-у разі наявності на складеному за такою формою документі відбитку печатки (штампу) банку (філії, відділення) він є видатковим касовим документом, який підтверджує факт видачі готівки клієнту. У такому разі він підтверджує факт видачі готівки, який /факт/ має юридичні наслідки, зокрема - виконання зобов`язання за договором;
-у разі відсутності на складеному за такою формою документі відбитку печатки (штампу) банку (філії, відділення) він є касовим документом, який є підставою (ініціює) здійснення банком операції щодо обслуговування видачі готівки. Шляхом складання такої заяви банку дається вказівка провести певну операцію, що породжує лише певні дії працівників банку з виконання ними своїх обов`язків, але ці дії самі по собі жодних правових наслідків не тягнуть, взаємних прав та обов`язків банку та клієнту не породжують. Зрештою, цей документ не підтверджує жодних фактів, що мають юридичне значення.

2.2. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає таке.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у підробці заяв на видачу готівки публічне обвинувачення надало оригінали таких заяв, які вважає підробленими:

-№11267від13жовтня2014року/том1,а.с.140/;
-№11338від14жовтня2014року/том1,а.с.141/;
-№11356від15жовтня2014року/том1,а.с.142/;
-№11444від16жовтня2014року/том1,а.с.143/;
-№11521від17жовтня2014року/том1,а.с.144/;
-№11563від20жовтня2014року/том1,а.с.145/;
-№11673від21жовтня2014року/том1,а.с.146/;
-№11739від22жовтня2014року/том1,а.с.147/;
-№11845від23жовтня2014року/том1,а.с.148/;
-№11974від24жовтня2014року/том1,а.с.149/;
-№12109від27жовтня2014року/том1,а.с.150/;
-№12160від28жовтня2014року/том1,а.с.151/
-№12285від30жовтня2014року/том1,а.с.152/;
-№12361від31жовтня2014року/том1,а.с.153/;
-№12597від03листопада2014року/том1,а.с.154/;
-№12753від04листопада2014року/том1,а.с.155/;
-№12879від05листопада2014року/том1,а.с.156/;
-№13224від06листопада2014року/том1,а.с.157/;
-№13326від07листопада2014року/том1,а.с.158/;
-№13591від10листопада2014року/том1,а.с.159/;
-№13732від11листопада2014року/том1,а.с.160/;
-№14212від17листопада2014року/том1,а.с.161/;
-№14320від18листопада2014року/том1,а.с.162/;
-№14437від20листопада2014року/том1,а.с.163/;
-№14537від21листопада2014року/том1,а.с.164/;
-№14569від24листопада2014року/том1,а.с.165/;
-№14780від26листопада2014року/том1,а.с.166/;
-№14941від28листопада2014року/том1,а.с.167/
-№12246від29жовтня2014року/том1,а.с.168/;
-№15068від01грудня2014року/том1,а.с.169/;
-№15317від02грудня2014року/том1,а.с.170/;
-№15492від03грудня2014року/том1,а.с.171/;
-№15691від04грудня2014року/том1,а.с.172/;
-№15749від05грудня2014року/том1,а.с.173/
-№1525від03вересня2013року/том2,а.с.40/;
-№1872від26вересня2013року/том2,а.с.41/;
-№2862від18листопада2013року/том2,а.с.42/;
-№3729від08січня2014року/том2,а.с.43/;
-№4494від27лютого2014року/том2,а.с.44/;
-№4755від07березня2014року/том2,а.с.45/;
-№8807від14серпня2014року/том2,а.с.46/;
-№12322від30жовтня2014року/том2,а.с.47/;
-№12377від31жовтня2014року/том2,а.с.48/;
-№14540від21листопада2014року/том2,а.с.49/;
-№14562від24листопада2014року/том2,а.с.50/;
-№16586від18грудня2014року/том2,а.с.51/;
-№1279від22серпня2013року/том2,а.с.97/;
-№1320від27серпня2013року/том2,а.с.98/;
-№11716від13вересня2013року/том2,а.с.99/;
-№1807від20вересня2013року/том2,а.с.100/;
-№2717від08листопада2013року/том2,а.с.102/.;
-№2832від14листопада2013року/том2,а.с.103/;
-№9795від16вересня2014року/том2,а.с.104/;
-№9796від16вересня2014року/том2,а.с.105/;
-№9797від16вересня2014року/том2,а.с.106/;
-№10601від02жовтня2014року/том2,а.с.107/;
-№10836від06жовтня2014року/том2,а.с.108/;
-№10879від07жовтня2014року/том2,а.с.109/;
-№11026від08жовтня2014року/том2,а.с.110/;
-№11086від09жовтня2014року/том2,а.с.111/;
-№11287від13жовтня2014року/том2,а.с.112/;
-№11400від15жовтня2014року/том2,а.с.113/;
-№11794від22жовтня2014року/том2,а.с.114/;
-№11881від23жовтня2014року/том2,а.с.115/;
-№12017від24жовтня2014року/том2,а.с.116/;
-№12814від04листопада2014року/том2,а.с.117/;
-№13074від05листопада2014року/том2,а.с.118/;
-№13711від11листопада2014року/том2,а.с.119/;
-№14064від14листопада2014року/том2,а.с.120/;
-№14283від18листопада2014року/том2,а.с.121/;
-№15277від02грудня2014року/том2,а.с.122/;
-№18766від14січня2015року/том2,а.с.123/;
-№156від01липня2013року/том3,а.с.28/;
-№835від01серпня2013року/том3,а.с.29/
-№836від01серпня2013року/том3,а.с.30/;
-№1290від23серпня2013року/том3а.с.31/;
-№1967від02жовтня2013року/том3,а.с.32/;
-№2478від01листопада2013року/том3,а.с.33/;
-№2921від25листопада2013року/том3,а.с.34/
-№2961від28листопада2013року/том3,а.с.35/;
-№2963від28листопада2013року/том3,а.с.36/.
-№4400від26лютого2014року/том3,а.с.39/
-№4819від12березня2014року/том3,а.с.42/
-№12689від04листопада2014року/том3,а.с.52/;
-№12923від05листопада2014року/том3,а.с.53/;
-№15835від05грудня2014року/том3,а.с.54/
-№19095від16січня2015року/том3,а.с.55/
-№9889від19вересня2014року/том3,а.с.118/;
-№9903від19вересня2014року/том3,а.с.119/;
-№9904від19вересня2014року/том3,а.с.120/;
-№9997від22вересня2014року/том3,а.с.121/;
-№9998від22вересня2014року/том3,а.с.122/;
-№10022від23вересня2014року/том3,а.с.123/;
-№10028від23вересня2014року/том3,а.с.124/;
-№10098від24вересня2014року/том3,а.с.125/;
-№10100від24вересня2014року/том3,а.с.126/;
-№10101від24вересня2014року/том3,а.с.127/;
-№12607від03листопада2014року/том3,а.с.128/;
-№12655від04листопада2014року/том3,а.с.129/;
-№14991від01грудня2014року/том3,а.с.130/;
-№15239від02грудня2014року/том3,а.с.131/;
-№15490від03грудня2014року/том3,а.с.132/;
-№15679від04грудня2014року/том3,а.с.133/;
-№15733від05грудня2014року/том3,а.с.134/
-№3255від10грудня2013року/том3,а.с.174/;
-№3454від24грудня2013року/том3,а.с.175/
-№16814від22грудня2014року/том3,а.с.176/;
-№18167від12січня2015року/том3,а.с.177/;
-№7311від24червня2014року/том3,а.с.244/
-№5842від01липня2014року/том3,а.с.245/;
-№7630від03липня2014року/том3,а.с.248/;
-№8323від01серпня2014року/том3,а.с.251/;
-№8337від01серпня2014року/том3,а.с.252/;
-№8947від21серпня2014року/том3,а.с.253/;
-№8961від22серпня2014року/том3,а.с.254/
-№12159від28жовтня2014року/том3,а.с.258/;
-№14166від17листопада2014року/том3,а.с.259/;
-№16424від16грудня2014року/том3,а.с.262/;
-№17354від06січня2015року/том3,а.с.263/;
-№2228від26листопада2013року/том3,а.с.173/;
-№3118від03грудня2013року/том4,а.с.___/

Оригінали цих документів були отримані у встановленому законом порядку, а саме - внаслідок тимчасового доступу до документів /том 1, а.с. 91 - 107/, матеріали тимчасового доступу свідчать, що інших матеріалів щодо цих документів, зокрема - їх інших примірників - в розпорядженні банку наразі не існує.

За такого суд вважає, що стан цих документів відповідає їх стану на момент закінчення обвинуваченою дій, що їй інкримінуються.

Вивченням вказаних документів встановлено, що вони за своєю формою та змістом відповідають додатку 10 до Інструкції, проте не мають серед своїх реквізитів відбитку печатки (штампу) банку (філії, відділення).

Таке доводить, що ці документи лише ініціювали здійснення банком операції щодо видачі готівки, але - не є видатковими касовими документами.
Таке узгоджується й з показами обвинуваченої, яка під час судового розгляду кримінального провадження послідовно зазначала, що такі документи носили суто технічний характер та складались з метою видачі клієнтам готівки у сумі, що є більшою за дозволену для видачі з одного рахунку. Як далі пояснювала обвинувачена, шляхом складання таких документів "акумулювалась" сума готівки, яка належала до видачі клієнтову відповідно до умов укладеного ним договору. Після ж "акумулювання" сума видавалась клієнтові на підставі іншого - видаткового касового - документу, у якому були усі необхідні реквізити та справжня підпис особи, яка дійсно отримувала готівку.

Отже, ці документи не посвідчують фактів або подій, що мають юридичне значення, через що не є офіційними.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленим, що заяви на видачу готівки, про підробку яких стверджує публічне обвинувачення, не є предметом злочину, передбаченого статтею 366 (або ж - статтею 358) Кримінального Кодексу України
З огляду на це складання та видача перелічених документів об`єктивну сторону підробки документів не утворюють.
В зв`язку з таким посилання про ці дії з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

В……Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звинувачують ОСОБА_4 у тому, що вона шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа:

-належнимОСОБА_7 майном-грошовими коштамиу сумі6.174,42 грн.
-належнимОСОБА_9 майном-грошовими коштамиу сумі2.099,98 грн.
-належнимОСОБА_10 майном-грошовими коштамиу сумі131.000 грн.
-належнимОСОБА_12 майном-грошовими коштамиу сумі12.000 грн.
-належнимОСОБА_13 майном-грошовими коштамиу сумі38.676 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 191 та частиною 3 статті 191 Кримінального Кодексу України - як привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовим становищем та вчинена повторно.

Із приводу цього обвинувачення суд відзначає таке.

Загальні застереження.

І. Щодо норм законодавства, якими керувався суд, оцінюючи обвинувачення в цій частині

1. Відповідно до частини 1 статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України встановленню та доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, перш за все, подія кримінального правопорушення, а саме - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

При цьому спосіб вчинення злочину - це образ дій, прийом або система прийомів, що вчиняються у певному порядку, які становлять зміст стверджуваної події.

У пункті 21 своєї Постанови № 5 від 29 червня 1990 року /з послідуючими змінами/ "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" Пленум Верховного Суду України сформулював правову позицію, відповідно до якої подія злочину є відсутньою у разі, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням обвинуваченого і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинність діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо.

2. Стаття 191 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за протиправне корисливе обернення на свою користь або на користь третіх осіб чужого майна, яке заподіює пряму шкоду власникові і здійснюється проти волі власника.

З цього випливає, що обов`язковими елементами складу злочину, передбаченого цією статтею, є, зокрема:

-предмет злочину - майно, яке, як предмет дійсності (матеріального світу), характеризується тим, що може бути вилучене з володіння законного власника або бути пошкодженим чи знищеним;

-елементи об`єктивної сторони злочину, зокрема:

-шкідливі наслідки у вигляді вилучення предмету злочину з володіння законного власника;

-причинний зв`язок між діями обвинуваченого та вказаними шкідливими наслідками

ІІ.Щодо предмету стверджуваного злочину.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стверджують, що в цьому випадку предметом злочину, що був вчинений відносно кожного з них, були кошти, що обліковувались на банківських рахунках кожного з них в АТ "Імексбанк" у кожному випадку - на різних підставах.
Стосовно такого предмету злочину суд відзначає наступне.

1. Відповідно до частини 3.1. статті 3 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" кошти, що обліковуються на банківських рахунках, є безготівковими.
Отже, в цьому випадку предметом стверджуваного злочину в дійсності є безготівкові кошти.
За такого твердження в обвинуваченні, ніби ОСОБА_4 заволодівала грошовими (тобто - готівковими) коштами не відповідають дійсності.

2. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», норми якої є загальними, банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.
Таке доводить, що безготівкові кошти, які обліковуються на поточних рахунках, по суті є правом вимоги до банку щодо здійснення операцій і послуг в межах певної грошової суми (зокрема - щодо їх переведення у готівкові), яке /право вимоги/, може бути використаним, як засіб розрахунку з третіми особами. Внаслідок можливості використання, як засобу розрахунку, у відносинах з третіми особами це право вимоги набуває ознак речі.
Отже, безготівкові кошти:
-у відносинах між банком та володільцем банківського рахунку є майновим правом - правом вимоги від банку щодо вчинення певних дій;
-у відносинах між володільцем банківського рахунку та третіми особами є річчю, тобто - майном, що може бути вилучене з володіння законного власника.

3. Такі властивості безготівкових коштів об`єктивно унеможливлюють їх протиправне вилучення у володільця банківського рахунку інакше, ніж у разі безпідставної відмови банку вчинити відповідні операції на вимогу володільця рахунку.
Така відмова ж може бути вчиненою лише посадовими особами відповідного банку, уповноваженими приймати рішення щодо укладання договорів та визначення порядку їх виконання.
При цьому вона не стає обґрунтованою законними підставами у разі, якщо такими підставами є підроблені документи, оскільки такі документи не є належним підтвердженням виконання зобов`язання банком. Наявність же таких документів може свідчити лише про відсутність вини у діях посадових осіб банку щодо прийняття рішення про відмову у виконанні зобов`язань.
Не стає така відмова обґрунтованою законними підставами й у разі використання спеціальних платіжних засобів, отриманих або створених всупереч встановленого порядку, оскільки таке також не призводить до належного підтвердження виконання зобов`язання банком. Факт такого використання спеціальних платіжних засобів також може свідчити лише про відсутність вини у діях посадових осіб банку щодо прийняття рішення про відмову у виконанні зобов`язань.

Отже, властивості безготівкових коштів об`єктивно унеможливлюють їх обернення на свою користь або на користь третіх осіб внаслідок дій осіб, які не є посадовими особами відповідного банку, уповноваженими приймати рішення щодо укладання договорів та визначення порядку їх виконання.
Отже, твердження в обвинуваченні, ніби предмет стверджуваного злочину був вилучений з володіння потерпілих внаслідок дій ОСОБА_4 , не відповідають дійсності.

Окрім наведених загальних висновків, відсутність в цьому випадку події стверджуваних потерпілими злочинів у кожному конкретному випадку підтверджується таким.

І…… ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачують ОСОБА_4 у розкраданні коштів в кожного з них.

Із приводу цього обвинувачення суд відзначає таке.

Загальні застереження.

Відповідно до правової позиції, сформульованою Верховним Судом України у Постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові кошти вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові кошти - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Отже, у разі укладання договору банківського вкладу кошти (як готівкові, так й безготівкові) взагалі вибувають як з власності, так й з розпорядження вкладника.

Таке дає підстави оцінити пред`явлене ОСОБА_4 в цій частині обвинувачення наступним чином.

1. ОСОБА_10 звинувачує ОСОБА_4 у тому, що вона заволоділа його коштами у сумі 131.000 грн. таким чином:

Вона отримала їх з каси банку по заявам на видачу готівки з розрахункового рахунку №

НОМЕР_23 від 01 липня 2013 року;
¦№ 836 від 01 серпня 2013 року;
¦№ 835 від 01 серпня 2013 року;
¦№ 1290 від 23 серпня 2013 року;
¦№ 1967 від 02 жовтня 2013 року;
¦№ 2478 від 01 листопада 2013 року;
¦№ 2921 від 25 листопада 2013 року;
¦№ 4400 від 26 лютого 2014 року;
¦№ 19095 від 26 лютого 2014 року (ймовірно мається на увазі - від 16 січня 2015 року)
¦№ 12689 від 04 листопада 2014 року;
¦№ 12923 від 05 листопада 2014 року;
¦№ 15835 від 05 грудня 2014 року;
¦№ 4819 від 12 березня 2014 року;
¦№ 2961 від 28 листопада 2014 року (ймовірно мається на увазі - від 28 листопада 2013 року);
¦№ 2963 від 28 листопада 2014 року (ймовірно мається на увазі - від 28 листопада 2013 року).
Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

1.1. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-виписки з розрахункового рахунку № НОМЕР_8 /том 3, а.с. 26/;

-висновку експерта № 2 від 19 липня 2018 року / том 4, а.с. _______/

вбачається, що володільцем рахунку № НОМЕР_8 був ОСОБА_10 , на цей рахунок був внесений його вклад.

Ці обставини сторони кримінального провадження та потерпілий не заперечують.

Отже, кошти, що були внесені на вказаний рахунок, взагалі не є власністю та не перебували у розпорядженні ОСОБА_10 .

1.2. Суд також нагадує, що вказані вище заяви на видачу готівки, як такі, що, як доведено вище, не є офіційними документами, виконання зобов`язань перед ОСОБА_10 щодо видачі йому суму вкладу та процентів за ним не підтверджують.

Отже, внаслідок подій, що є предметом розгляду цієї справи, право власності або користування на кошти (готівкові або безготівкові) ОСОБА_10 не набув.

2. ОСОБА_12 звинувачує ОСОБА_4 у тому, що вона заволоділа його коштами у сумі 12.000 грн. таким чином:

Вона отримала їх з каси банку:
-виготовивши заяви на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_13 :
¦№ НОМЕР_24 від 22 грудня 2014 року;
¦№ 1867 від 12 січня 2015 року
- підробивши заяви на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_13 :
¦№ 2228 від 26 листопада 2013 року;
¦№ 3118 від 03 грудня 2013 року;
¦№ 3255 від 10 грудня 2013 року;
¦№ 3454 від 24 грудня 2013 року.
Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

2.1. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-виписки з розрахункового рахунку № НОМЕР_13 /том 3, а.с. 172/;

-висновку експерта № 2 від 19 липня 2018 року / том 4, а.с. _______/;

-акту щодо результатів службового розслідування відповідно до заяви ОСОБА_12 від 25 грудня 2015 року /том 3, а.с. 181 - 183/

вбачається, що володільцем рахунку № НОМЕР_13 був ОСОБА_12 , на цей рахунок був перерахований вклад ОСОБА_12 ..

Ці обставини сторони кримінального провадження та потерпілий не заперечують.

Отже, кошти, що були внесені на вказаний рахунок, взагалі не є власністю та не перебували у розпорядженні ОСОБА_12 .

2.2. Суд також нагадує, що вказані вище заяви на видачу готівки, як такі, що, як доведено вище, не є офіційними документами, виконання зобов`язань перед ОСОБА_12 не підтверджують.

Отже, внаслідок подій, що є предметом розгляду цієї справи, право власності або користування на кошти (готівкові або безготівкові) ОСОБА_12 не набув.

2.3. Суд додатково відзначає й те, що:

-вказана заява № 2228 від 26 листопада 2013 року,стосувалась зняття готівки з іншого рахунку.

-очевидним є те, що внаслідок самого по собі виготовлення або ж самої по собі підробки будь-яких документів, про що йдеться в обвинувальному акті, та без подальшого використання цих документів /про останнє в обвинувальному акті не йдеться/ безпосереднє отримання грошей, як стверджується в обвинувальному акті, не є можливим.

3. ОСОБА_13 звинувачує ОСОБА_4 у тому, що та заволоділа її коштами у сумі 38.676 грн. таким чином:

Вона отримала їх з каси банку по заявам на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_6 :
¦№ 12159 від 28 жовтня 2014 року /том 3, а.с. 258/;
¦№ 14166 від 17листопада 2014 року /том 3, а.с. 259/;
¦№ 16424 від 16 грудня 2014 року /том 3, а.с. 262/;
¦№ 17354 від 06 січня 2015 року /том 3, а.с. 263/;
¦№ 7311 від 24 червня 2014 року /том 3, а.с. 244/;
¦№ 5842 від 01 липня 2014 року /том 3, а.с. 245/;
¦№ 7630 від 03 липня 2014 року /том 3, а.с. 248/;
¦№ 8337 від 01 серпня 2014 року /том 3, а.с. 252/;
¦№ 8323 від 01 серпня 2014 року /том 3, а.с. 251/;
¦№ 8947 від 21 серпня 2014 року /том 3, а.с. 253/;
¦№ 8961 від 22 серпня 2014 року /том 3, а.с. 254/
Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

3.1. З залученої до матеріалів кримінального провадження виписки з розрахункового рахунку /том 3, а.с. 225/ вбачається, що володільцем рахунку № НОМЕР_6 була ОСОБА_13 , на цей рахунок був внесений її вклад.

Ці обставини сторони кримінального провадження та потерпіла не заперечують.

Отже, кошти, що були внесені на вказаний рахунок, взагалі не є власністю та не перебували у розпорядженні ОСОБА_13 .

3.2. Суд також нагадує, що вказані вище заяви на видачу готівки, як такі, що, як доведено вище, не є офіційними документами, виконання зобов`язань перед ОСОБА_13 не підтверджують.

Отже, внаслідок подій, що є предметом розгляду цієї справи, право власності або користування на кошти (готівкові або безготівкові) ОСОБА_13 не набула.
3.3. Суд додатково відзначає й те, що вказані заяви, окрім заяви № 7311 від 24 червня 2014 року,стосувались зняття готівки з інших рахунків.

ІІ…… ОСОБА_7 звинувачує ОСОБА_4 у тому, що та заволоділа її коштами таким чином.

[ ОСОБА_4 ], зловживаючи своїми службовими обов`язками, отримала в касі Банку грошові кошти на загальну суму 6.174,42 грн., які належать ОСОБА_7 .
Ймовірно, потерпіла має на увазі, що отримання в касі вказаних грошових коштів відбулось у такий спосіб:

25.04.2007 ОСОБА_7 в AT «ІМЕКСБАНК», розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, відкрито рахунок № НОМЕР_25 , який при реорганізації відділень Банку змінено на рахунок № НОМЕР_10 , та на який ОСОБА_7 отримувала пенсію з УПФУ.
ОСОБА_4 же
-виготовивши заяви на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 :
¦№ НОМЕР_26 від 18 грудня 2014 року;
¦№ 14540 від 21 листопада 2014 року;
¦№ 12377 від 31 жовтня 2014 року;
¦№12322 від 30 жовтня 2014 року;
-підробила заяви на видачу готівки з розрахункового рахунку № НОМЕР_13 :
¦№ 1525 від 03 вересня 2013 року;
¦№ 1872 від 26 вересня 2013 року;
¦№ 4755 від 07 березня 2014 року;
¦№ 3729 від 08 січня 2014 року;
¦№ 4494 від 27 лютого 2014 року;
¦№ 8807 від 14 серпня 2014 року;
¦№ 2862 від 18 листопада 2013 року;
¦№ 14562 від 24 листопада 2014 року;
Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

1. Відповідно до пункту 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30 серпня 1999 року /в редакції від 25 січня 2012 року, що була чинною на момент подій, що розглядаються в межах цього кримінального провадження/ /надалі - Порядку/ виплата пенсій могла здійснюватись через поточні рахунки, що відкриваються у банках.

Пункти 8 та 9 Порядку визначали, що одержувачам пенсії у встановленому законом порядку відкриваються поточні рахунки, про що між банком та одержувачем пенсії укладається договір.

2. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-договору на відкриття та обслуговування банківського рахунку (поточного) в національній валюті фізичної особи-пенсіонера /том 2, а.с. 34 - 35/

-виписки з розрахункового рахунку № НОМЕР_10 /том 2, а.с. 38-39/;

-висновку експерта № 2 від 19 липня 2018 року / том 4, а.с. _______/;

-акту щодо результатів службового розслідування відповідно до заяви ОСОБА_7 /том 2, а.с. 63 - 65/

вбачається, що володільцем рахунку № НОМЕР_10 була ОСОБА_7 , на цей рахунок зараховувались належні їй пенсійні виплати.

Ці обставини сторони кримінального провадження та потерпіла не заперечують.

Суд також нагадує, що вказані вище заяви на видачу готівки, як такі, що, як доведено вище, не є офіційними документами, виконання зобов`язань перед ОСОБА_7 не підтверджують.

Отже, в дійсності ОСОБА_7 була володільцем безготівкових коштів, що обліковувались на вказаному рахунку, а твердження про їх вилучення з володіння ОСОБА_7 внаслідок дій ОСОБА_4 не відповідають дійсності через встановлені вище властивості безготівкових коштів.

3.Суд додатково відзначає й те, що:

-вказані заяви № 3729 від 08 січня 2014 року та № 4494 від 27 лютого 2014 рокустосувалась зняття готівки з іншого рахунку.

-очевидним є те, що внаслідок самого по собі виготовлення або ж самої по собі підробки будь-яких документів, про що йдеться в обвинувальному акті, та без подальшого використання цих документів /про останнє в обвинувальному акті не йдеться/ отримання коштів (як в готівковій, так й у безготівковій формі), як стверджується в обвинувальному акті, не є можливим.

ІІІ…… ОСОБА_9 звинувачує ОСОБА_4 у тому, що та заволоділа її коштами таким чином.

13.01.2015 між Банком та ОСОБА_9 було укладено договір № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 вклад «Постійний клієнт» 3 міс. 17%, згідно якого ОСОБА_9 відкрила депозитний рахунок на суму 10000 грн. з процентною ставкою 17% річних. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , а саме процентами по вкладу. Реалізуючи задумане, в період часу з 20.01.2014 по 21.01.2015 ОСОБА_4 , більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 71, підробила документи на отримання пластикової карти НСМЕП №003345274 на ім`я ОСОБА_9 до вище вказаного договору вкладу. Після чого, за допомогою вказаної карти через банкомат у магазині «Фокстрот» за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 27А/1, та в універсамі «Сотка» за адресою: м. Миколаїв, вул. Радянська, 9/1, більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 на суму 2099,98 грн., та розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

1. Зібрані під час судового розгляду кримінального провадження належні та допустимі докази у справі дають підставу для висновку про те, що в дійсності подія, якої стосується ця частина обвинувачення, відбувалась таким чином.

1.1. 07 травня 2013 року між Банком та ОСОБА_9 був укладений договір банківського вкладу № ДД-8859 у гривні України "Три бажання 6 міс.", відповідно до умов якого ОСОБА_9 передала у власність банку 20.000 грн. строком на 189 днів під зобов`язання повернути після сплинення вказаного строку суму вкладу та відсотків на неї.
Для обліку суми вкладу Банком на ім`я ОСОБА_9 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_27 .
Для обліку сум відсотків Банком на ім`я ОСОБА_9 був відкритий додатковий рахунок.
Це підтверджується:

-договором банківського вкладу № ДД-8859 від 07 травня 2013 року /том 2, а.с. 155 - 156/;

-заявою від 07 травня 2013 року про перерахування відсотків за цим договором на окремий рахунок /том 2, а.с. 157/;

1.2. З 20 червня 2013 року в зв`язку із зміною номерів рахунків:
-сума вкладу обліковувалась на депозитному рахунку НОМЕР_28 ;
-відсотки обліковувались на рахунку НОМЕР_5
Це підтверджується:

-випискою з рахунку № НОМЕР_28 /том 2, а.с. 161/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 177 - 179/;

1.3. До рахунку № НОМЕР_5 була здійснена банківська персоналізація платіжної картки № НОМЕР_29 .
Це підтверджується актом щодо результатів службового розслідування від 30 вересня 2015 року, проведеного за заявою ОСОБА_9 в частині порядку обліку відсотків та персоналізації платіжної картки № НОМЕР_29 до рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 209-211/.

1.4. За допомогою цієї картки були ініціалізовані та фактично здійснені операції з видачі готівки через банкомати:
-21 жовтня 2013 року о 18:20:00 - щодо 1.500 грн.;
-06 листопада 2013 року о 13:14:00 - щодо 340 грн..
Це підтверджується:

-випискою з рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 177 - 179/;

-звітом про використання вказаної банківської картки /том 2, а.с. 182/;

-висновком експерта № 2 від 19 липня 2018 року

1.5. 11 листопада 2013 року строк дії договору № ДД-8859 сплинув, через що сума вкладу за цим договором - 20.000 грн. - була повернута ОСОБА_9 , а депозитний рахунок, на якому обліковувалась ця сума - рахунок № НОМЕР_28 - був закритий.
Що ж стосується рахунку № НОМЕР_5 , то він не був закритим.
Це підтверджується:

-випискою з рахунку № НОМЕР_28 /том 2, а.с. 161/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 177 - 179/;

-висновком експерта № 2 від 19 липня 2018 року

1.6. 12 листопада 2013 року між Банком та ОСОБА_9 був укладений новий договір банківського вкладу № Про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 р. (Вклад "_"Постійний клієнт" 13міс._" (вид вкладу "_ПосК13м20.5"), відповідно до умов якого ОСОБА_9 передала у власність банку 7.000 грн. (з можливістю поповнення суми депозиту) строком на 398 днів під зобов`язання повернути після сплинення вказаного строку суму вкладу та відсотків на неї.
Для обліку суми вкладу Банком на ім`я ОСОБА_9 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_30 .
Для обліку сум відсотків був визначений раніше відкритий з персоналізацією платіжної картки № НОМЕР_29 поточний рахунок № НОМЕР_5 .
Це підтверджується:

-договором банківського вкладу № /том 2, а.с. 164/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_30 /том 2, а.с. 170/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 177 - 179/;

1.7. За допомогою цієї картки були ініціалізовані та фактично здійснені операції з видачі готівки через банкомати:
-18 листопада 2013 року о 13:24 - щодо 100 грн.;
-25 березня 2014 року о 18:08 - щодо 2.100 грн.;
-05 квітня 2014 року о 11:23 - щодо 4.000 грн.;
-30 червня 2014 року о 11:23 - щодо 600 грн..
Це підтверджується:

-випискою з рахунку № НОМЕР_5 /том 2, а.с. 177 - 179/;

-звітом про використання вказаної банківської картки /том 2, а.с. 182/

-висновком експерта № 2 від 19 липня 2018 року

1.8. 15 грудня 2014 року строк дії договору № сплинув, через що сума вкладу за цим договором - 10.000 грн. (після поповнення суми депозиту) - була переведена на інший рахунок , а депозитний рахунок, на якому обліковувалась ця сума - рахунок № НОМЕР_30 - був закритий.
Це підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_30 /том 2, а.с. 170/ та висновком експерта № 2 від 19 липня 2018 року

1.9. Що ж стосується рахунку № НОМЕР_5 , то він не був закритим.

Це підтверджується випискою з цього рахунку /том 2, а.с. 177 - 179/ та висновком експерта № 2 від 19 липня 2018 року.

1.10. 13 січня 2015 року між Банком та ОСОБА_9 був укладений новий договір банківського вкладу № Про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 р. (Вклад "_"Постійний клієнт" 3 міс.17%_" (вид вкладу "_ПосКл3м17%_"), відповідно до умов якого ОСОБА_9 передала у власність банку 10.000 грн. (з можливістю поповнення суми депозиту) строком на 93 дні під зобов`язання повернути після сплинення вказаного строку суму вкладу та відсотків на неї.
Для обліку суми вкладу Банком на ім`я ОСОБА_9 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_31 .
Для обліку сум відсотків Банком на ім`я ОСОБА_9 був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_32 .

Це підтверджується:

-договором банківського вкладу № від 13 січня 2015 року /том 2, а.с. 173/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_31 /том 2, а.с. 172/;

-випискою з рахунку № НОМЕР_32 /том 2, а.с. 171/;

Наведене у сукупності доводить, що в дійсності ОСОБА_9 була володільцем безготівкових коштів, що обліковувались на рахунку № НОМЕР_5 .

2. Стосовно обставин використання банківської карточки № НОМЕР_29 суд додатково відзначає таке.

2.1. Відповідно до абзацу 42 пункту 2.1. глави 2 розділу І Правил Національної системи масових електронних платежів, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 620 від 10 грудня 2004 року /надалі - Правил НСМЕП/, платіжна картка НСМЕП (далі - платіжна картка) - це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової смарт-картки, що є носієм платіжних додатків НСМЕП.

Відповідно до абзацу 43 пункту 2.1 глави 2 розділу 1 Правил НСМЕП платіжний додаток картки НСМЕП (далі - платіжний додаток) - це програмний засіб, розміщений у пам`яті платіжної картки, за допомогою якого здійснюється ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів (послуг), перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених технологією НСМЕП.

Наведене доводить, що згадана вище банківська картка є нічим іншим, як спеціальним платіжним засобом, призначеним для ініціювання відповідних банківських операцій.

2.2. Відповідно до пункту 1.6. глави 1 розділу ІХ Правил НСМЕП платіжна картка є власністю емітента і видається клієнту, зокрема - фізичній особі - на підставі договору про надання та використання платіжної картки.

У договорі між клієнтом і емітентом мають бути визначені предмет договору, права, обов`язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок вирішення спорів.

Пунктом 1.19 глави 1 розділу ІХ Правил НСМЕП визначено, що технологія видачі клієнту платіжної картки є такою:

a)подання клієнтом заяви (заяви-анкети);

b)оформлення та підписання договору і відповідних додатків до нього;

c)відкриття (у разі потреби) рахунку завантаження та карткового рахунку;

d)підготовка в АКС емітента відповідної картки;

e)одержання клієнтом картки та правил користування платіжною карткою НСМЕП;

f)зміна ПІН залишку коштів та ПІН рахунку клієнтом на терміналі.

З огляду на таке суд нагадує, що, як встановлено вище, в дійсності жодних документів на отримання вказаної картки ніколи не складалось

Наведене у сукупності доводить, що вказана банківська картка є нічим іншим, як спеціальним платіжним засобом, що був емітованим (тобто - створеним) всупереч встановленого законом порядку.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку про те, що в дійсності ОСОБА_9 була володільцем безготівкових коштів, для операцій з якими використовувались спеціальні платіжні засоби, що були створені всупереч встановленого законом порядку.
За такого твердження про вилучення цих безготівкових коштів з володіння ОСОБА_9 внаслідок дій ОСОБА_4 не відповідають дійсності через встановлені вище властивості безготівкових коштів.

Отже, стосовно обвинувачення у заволодінні майном потерпілих судом встановлена відсутність події злочину.

Обґрунтування рішення по суті пред`явленого обвинувачення.

І……Остаточна оцінка обвинувачення ОСОБА_4 у незаконних діях з документами призводить до такого.
Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. При цьому з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В цьому ж випадку частина обвинувачення судом визнається необґрунтованою.
Внаслідок виключення цієї частини виникають підстави для застосування відносно обвинуваченої кримінального закону про менш тяжкий злочин /частини 2 статті 358 Кримінального Кодексу України/.
З огляду на таке суд вважає за можливе в порядку частини 3 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України з метою ухвалення справедливого судового рішення вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації діяння ОСОБА_4 та ухвалити обвинувальний вирок відповідно до обставин, що встановлені під час судового розгляду.
Отже, ОСОБА_4 цим вироком слід визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 358 Кримінального Кодексу України за обставин, встановлених внаслідок судового розгляду.

ІІ…… Остаточна оцінка обвинувачення ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном призводить до такого.
В цьому випадку судовим розглядом встановлена відсутність події стверджуваних злочинів проти власності.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 373, пункту 1 частини 1 статті 284 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин суд має ухвалити за цим обвинуваченням виправдувальний вирок.
Отже, ОСОБА_4 цим вироком слід визнати невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 191, частиною 3 статті 191 Кримінального Кодексу України.

Вирішення питання про застосування покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 358 Кримінального Кодексу України.

І……Призначаючи покарання за частиною 2 статті 358 Кримінального Кодексу України, суд, керуючись статтею 65 цього Кодексу, виходе з санкції частини 2 статті 358 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченою, суд враховує, що вчинений нею злочин є злочином невеликого ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що внаслідок вчинення злочину нормальна діяльність банку була порушена такою мірою, що це мало наслідком обмеження у реалізації прав ОСОБА_11 , що є для потерпілою суттєвими.

Суд враховує також, що ці обмеження стосувались майнових прав ОСОБА_11 .

2. Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є працевлаштованою.

3. Як обставини, що пом`якшують її покарання, суд враховує сприяння нею у досудовому розслідуванні та судовому розгляді злочину, що дійсно був нею вчиненим, та щире каяття саме у цьому злочині.

Потерпілий ОСОБА_10 , заперечуючи наявність щирого каяття ОСОБА_4 , посилається про її суперечливу позицію щодо обвинувачення у вчиненні розкрадання майна /зокрема - за його твердженням, належного йому/.

Проте, ці посилання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Так, вони стосуються позиції обвинуваченої відносно злочину, який вона в дійсності не вчиняла. Не визнання ж своєї вини у вчиненні злочину, який в дійсності не мав місце, є правомірною дією та не може мати негативних наслідків для особи, яка зайняла відповідну позицію.

4. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час судового розгляду кримінального провадження встановлено не було, через що суд вважає їх відсутніми.

Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання обвинуваченій у їх сукупності, суд вважає, що їй слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 358 Кримінального Кодексу України - у вигляді штрафу у розмірі 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 3.060 грн.).

ІІ……Вирішуючи питання про порядок застосування цього покарання, суд враховує, що в цьому випадку з моменту вчинення ОСОБА_4 встановленого судом злочину (з 19 вересня 2014 року) сплинуло більше чотирьох років, отже - на цей час сплили встановлені у пункті 2 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України за такого вироком суду її слід звільнити від покарання.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

В межах цього кримінального провадження була проведена судова експертиза № 2 від 19 липня 2018 року.

Але ця експертиза проводилась з метою встановлення обставин вилучення чужого майна.

Оскільки ж за обвинуваченням у такому ОСОБА_4 виправдовується, судові витрати у вигляді витрат на проведення цієї експертизи відповідно до статті 122 КПК України слід здійснити за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються Миколаївському НДЕКЦ МВС України з Державного бюджету України.

Вирішення питання про долю речових доказів.

Речові докази у справі - заяви на видачу готівки, виписки з особових рахунків, екземпляр договору про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу від 20.01.2014 «Постійний клієнт» 6 міс., від 19 вересня 2014 року № між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та ОСОБА_17 , додаткову угоду до договору № банківського вкладу від 10 червня 2014 року, укладену 15.01.2015 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 , як документи, на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Речові докази у справі:
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Постійний клієнт» 6 міс., укладений 26.11.2013 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Новорічні бажання» 9 міс., укладений 03.01.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Новорічні бажання» 9 міс., укладений 03.01.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад 1 «Постійний клієнт» 9 міс., укладений 03.10.2014 року;
-договір № , договір №;
-договір № банківського вкладу у Гривні України «Ексклюз 1м18» від 14.11.2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 зі строком з 15.12.2014 по 15.12.2014;
-договір № банківського вкладу у Гривні України «Ексклюз 1м20» від 14.11.2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 зі строком з 15.12.2014 по 15.01.2015,;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014;
-додаткову угода до договору №199005976 банківського вкладу від 05.12.2014;
-договір № ;
-додаткову угоду до договору № ;
-договір № ;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад - «Постійний клієнт» 6 міс., укладений 09.09.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад - «Постійний клієнт» З міс., укладений 03.10.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_6 ;
-договір № ;
-квитанцію №7637;
-договір № ;
-квитанцію № 5394;
-договір № ;
-квитанцію № 3519;
-договір № ;
як документи, на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання. При цьому на підставі частини 3 статті 100 КПК України за клопотанням їх володільця необхідно видавати їх завірені копї.

Вирішення цивільних позовів

І……В межах цього кримінального провадження потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 були заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди, завданої їм вилученням їх майна.

Розгляд цих вимог призводить до такого.

1. Відповідно до частини 1 статті 128 Кримінального Процесуального Кодексу України в межах кримінального провадження може бути заявлений цивільний позов про відшкодування лише тої шкоди, яка була завдана злочином, що розглядається в межах відповідного кримінального провадження.
В межах цього кримінального провадження ж внаслідок зміни обвинувачення прокурором та позиції потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вилученні майна цих потерпілих ОСОБА_4 не обвинувачувалась.
Отже, вимоги, що містяться у позовах ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не можуть розглядатись в межах цього кримінального провадження в порядку кримінального судочинства.

2. Порядок дій суду у разі надходження позовних заяв із вимогами, що не можуть розглядатися в межах кримінального судочинства, діючим Кримінально-процесуальним Кодексом України не врегульований, через що суд, відповідно до частини 6 статті 9 КПК України виходе з загальних засад кримінального провадження, що визначені у статті 7 цього Кодексу та вважає за можливе діяти в силу засади законності за правилами застосування аналогічного закону.

Порядок дій суду у разі. якщо в його на розгляді перебуває заява, що не підлягає розгляду в межах певного судочинства, є врегульований пунктом 1 частини 1 статті 255 Цивільного Процесуального Кодексу України, який передбачає, що у такому разі суд закриває провадження у справі та роз`яснює заявникові належний порядок звернення за захистом його порушеного або оспорюваного права.

За такого суд вважає за необхідне провадження за цивільними позовами ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 закрити та роз`яснити їм їх право звернутись із цими вимогами в порядку цивільного судочинства.

ІІ……В межах цього кримінального провадження потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заявили цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди, завданої їм вчиненням ОСОБА_4 злочинів проти їх майна.
Розгляд цих вимог призводить до такого.

1. Цим вироком встановлена відсутність події злочинів, про які йдеться у вказаних позовних заявах.
Відповідно до частини 2 статті 129 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого у задоволенні кожного з цих позовів слід відмовити.

2. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити кожному з цих потерпілих їх право звернутись з відповідним позовом до Банку про виконання відповідних зобов`язань в порядку цивільного судочинства.
Заперечення ж Банку проти такого, що викладені у наданих Банком документах, зокрема - в актах щодо результатів службових перевірок, які зводяться до заперечення наявності як правовідносин між банком та кожним з потерпілих, так й факту наявності відповідних зобов`язань банку, внаслідок встановлених цим вироком обставин та з наведених у вироку підстав не ґрунтуються ані на фактичних обставинах справи, ані - на вимогах закону та сталій судовій практиці.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_38 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 358 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 3.060 грн.).

На підставі частини 5 статті 74, статті 49 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

ПАПУШОЙ ОСОБА_39 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 191 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_38 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 191 Кримінального Кодексу України.

ПАПУШОЙ ОСОБА_39 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_38 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального Кодексу України.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - закрити.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - закрити.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

Речові докази у справі - заяви на видачу готівки, виписки з особових рахунків, екземпляр договору про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу від 20.01.2014 «Постійний клієнт» 6 міс., від 19 вересня 2014 року № між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та ОСОБА_17 , додаткову угоду до договору № банківського вкладу від 10 червня 2014 року, укладену 15.01.2015 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Речові докази у справі:
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Постійний клієнт» 6 міс., укладений 26.11.2013 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Новорічні бажання» 9 міс., укладений 03.01.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад - «Новорічні бажання» 9 міс., укладений 03.01.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11.10.2013 вклад 1 «Постійний клієнт» 9 міс., укладений 03.10.2014 року;
-договір № , договір №;
-договір № банківського вкладу у Гривні України «Ексклюз 1м18» від 14.11.2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 зі строком з 15.12.2014 по 15.12.2014;
-договір № банківського вкладу у Гривні України «Ексклюз 1м20» від 14.11.2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_13 зі строком з 15.12.2014 по 15.01.2015,;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014;
-додаткову угода до договору №199005976 банківського вкладу від 05.12.2014;
-договір № ;
-додаткову угоду до договору № ;
-договір № ;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад - «Постійний клієнт» 6 міс., укладений 09.09.2014 року;
-договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад - «Постійний клієнт» З міс., укладений 03.10.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_6 ;
-договір № ;
-квитанцію №7637;
-договір № ;
-квитанцію № 5394;
-договір № ;
-квитанцію № 3519;
-договір № ;
- зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання, видавши їх володільця за клопотаннями володільців їх завірені копії.

Витрати на проведення експертизи здійснювати за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються Миколаївському НДЕКЦ МВС України з Державного бюджету України.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_40 =

10.04.2019