Провадження № 1-в/127/852/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання в зв`язку з закінченням строку відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строку відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні. Додатково зазначивши, що на сьогоднішній день він відбув 27 років покарання у вигляді позбавлення волі. Вирок Вінницького обласного суду від 16.06.1999, яким його засудженого до смертної кари був винесений незаконно. Зазначив, що в Україні смертну кару заборонено застосовувати з 28.06.1996 року. На той час призначене йому покарання у виді смертної кари мало би бути замінено на 15 років позбавлення волі. А тому враховуючи рішення Конституційного суду України №11-рп/99 та норми міжнародного права йому незаконно замінено смертну кару на довічне позбавлення волі, тому вважає, що він має бути звільнений від відбування покарання, у зв`язку з закінченням строків давності.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримав повністю, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 з мотивів відсутності правових підстав для задоволення вказаного клопотання. Додатково зазначив, що правові висновки надані в судовому засіданні ОСОБА_4 носять рекомендаційний характер. Також прокурор ОСОБА_3 зазначив, що питання щодо законності постановленого вироку не вирішується даним судом. Крім того, Вінницьким міським судом уже розглядалось клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності в якому йому було відмовлено. Просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку захисника ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_4 засуджено вироком Вінницького обласного суду від 16.06.1999 року до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна. Згідно розпорядження про виконання вироку вище зазначений вирок набрав законної сили 25.05.2000 року.

Ухвалою Верховного суду України від 25.05.2000 року вирок Вінницького обласного суду від 16.06.1999 року відносно ОСОБА_4 змінено. Призначене йому за пунктами «а», «г» ст. 93 КК України покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Вінницькій установі виконання покарань № 1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні заяви про застосування строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2018 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання або пом`якшення призначеного покарання.

Згідно ст. 49 КК України 1960 року, обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили, десять років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.

Перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає можливим застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавленням волі на певний строк.

Разом з тим підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України 1960 року є лише такий сплив відповідного строку давності, який закінчився до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності продовжує спливати і в період досудового розслідування, і протягом судового розгляду кримінальної справи, і навіть після оголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх спливу. Отже, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, у якій стадії кримінального процесу знаходиться кримінальна справа щодо цієї особи.

Відповідно до ст. 532 КПК України 2012 року, вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, ВСУ набирають законної сили з моменту їх проголошення. Ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Якщо обвинувальний вирок суду набрав законної сили до закінчення або в день закінчення спливу відповідного строку давності, то особа вважається такою, що піддана законному засудженню за вчинений нею раніше злочин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Частиною 2 статті 80 КК України зазначено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Норма ч. 3 ст. 80 КК України прописує, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Згідно ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України зазначено, що питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Крім того, у відповідності до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом; якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Також вважаю за необхідне зазначити, що положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015.

Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Такою можливістю вправі скористатися ОСОБА_4 .

Зважаючи на вище викладене, матеріали особової справи, а також зміст клопотання ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 80 КК України, ст. ст. 152 КВК України, ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання в зв`язку з закінченням строку відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя: