Справа № 144/1729/17
Провадження №11-кп/801/247/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000391 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лука-Мовчанська Жмеринського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч.1 ст.105, п.1 ч.2 ст.105 КК України звільнено ОСОБА_8 від покарання без визначення його виду і розміру, застосовано до ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру у виді застереження,

в с т а н о в и в :

26.09.2017 р. біля 12:00 год. в смт.Теплик в приміщенні комп`ютерного класу Теплицької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 по вул.Агрономічна ОСОБА_8 , помітивши на одному зі столів мобільний телефон марки «НОМІ І-451», належний неповнолітній ОСОБА_10 з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю власника телефону, таємно викрав його, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 274,50 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому та стягнення процесуальних витрат, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та увалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України визнати винним та призначити йому покарання у вигляді штрафу, стягнувши з нього судові витрати на користь держави у розмірі 198 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції застосовуючи до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру не врахував того факту, що ОСОБА_8 до ухвалення вироку вже виповнилося 18 років, що унеможливлювало застосування до останнього примусових заходів.

Крім того, суд першої інстанції при звільненні обвинуваченого від покарання без визначення його виду та розміру, не застосував норми ст.185 КК України.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, ніким вони не заперечуються, перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно пункту 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Доводи, наведені у апеляційній скарзі прокурора в частині неправильного застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.105 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вперше вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006 року примусові заходи виховного характеру, зокрема застосовують при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.
Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вищевказаних вимог ухвалив вирок про застосування примусових заходів виховного характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 , якому на момент ухвалення вироку вже виповнилося 18 років, а тому суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Приймаючи до уваги дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , які були встановлені в суді першої інстанції, обвинувачений вперше в неповнолітньому віці скоїв злочин, який є середньої тяжкості, вину визнав повністю, щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну злочином шкоду потерпілій, виховувався і проживав в дитячому будинку сімейного типу батьків-вихователів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з 01.09.2018 року, навчається у Вінницькому Вищому професійному училищі №11 за професією «рихтувальник кузовів, електрогазозварник», позитивно характеризується за місцем проживання, має бездоганну поведінку в прийомній сім`ї, в побуті, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України слід призначити покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією даної статті.
По даному кримінальному провадженню судові витрати на залучення експерта на користь держави сплачено в сумі 198 гривень, що підтверджується відповідним письмовим доказом, тому підстав для повторного стягнення немає, з огляду на що в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи вище наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 слід скасувати в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.405, 407,409,413,420 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом