ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/178/19 Справа № 200/1060/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянина Вірменії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 305, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 313 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року продовжено строк застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 00 год. 01 хв. 22 березня 2019 року; залишено раніше визначений розмір застави у розмірі 5000 000, 00 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя вказав на отримання органом досудового розслідування належних доказів на підтвердження обґрунтованості попередньої кваліфікації інкримінованих підозрюваним злочинів, визначених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 305, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 313 КК України, та вважає, що ризики зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування та продовження запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. Також, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати.
Свої вимоги, захисник обґрунтовує тим, що слідчий суддя при продовженні строку тримання підозрюванного під вартою не в повній мірі дотримався вимог ст. 199 КПК України, не застосував судовий контроль, та не здійснив перевірку доводів прокурора про наявність ризиків, які не зменшились. Разом з цим захисник зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на доводи сторони захисту про недопустимість розгляду такого клопотання, у зв`язку з недоведенням вагомості доказів про вчинення підозрюваним злочину, ненаданням доказів на підтвердження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також неузгодженістю з матеріалами провадження сум вилучених у підозрюваного грошових коштів. Вважає, що в ухвалі відсутні обставини, які б свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та суд безпідставно дійшов висновку про недостатність підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також альтернативного заходу застави саме у розмірі 5 млн. грн. До того ж, звертає увагу, що розмір застави нічим не обґрунтований та в 10 разів більший ніж максимально визначений нормами ст. 182 КПК України. При цьому, на переконання захисника, слідчий суддя продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише послався на тяжкість інкриміноваго злочину та наявність того, що строк досудового розслідування вже продовжено. Разом з цим, зазначає, що слідчим суддею належним чином не вивчено особу підозрюваного, та не досліджувались фактичні підстави необхідності продовження строків тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
Як видно з долучених до клопотання прокурора матеріалів, Прокуратурою Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 18 липня 2018 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.
В межах цього кримінального провадження 05 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2018 року до підозрюваного застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. 14 листопада 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше оголошено підозри на ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 307 КК України. 28 листопада 2018 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 25 січня 2019 року. 18 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше оголошено підозри на ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Поряд із цим, судом встановлено, що строк досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 18 липня 2018 року, продовжено до 05 квітня 2019 року, що зумовлено необхідністю отримання доказів у провадженні.
На переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження раніше застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених слідчим ризиків, є непереконливими.
При цьому, спростовуючи вказані доводи, колегія суддів звертає увагу на те, що на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а тому доводи апелянта є безпідставними.
Що стосується посилань захисника на відсутність доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість підозри його підзахисного, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються долученими до клопотання доказами.
Доводи захисника про занадто великий розмір застави, залишений незмінним слідчим суддею, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, метою застосування яких є досягнення дієвості цього провадження.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, у зв`язку з чим доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді в частині визначеного розміру застави, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому не підлягають задоволенню. На переконання колегії судів, ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України можуть вплинути на висновки слідчого судді.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить також й практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою та скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4