Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 та захисника

підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/77/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, із середньою освітою, раніше не судимому,
строк тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 12.02.2019.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 17 січня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою до трьох місяців. У клопотанні слідчий вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, а саме, у незакінченому замаху на умисне вбивство своєї дружини. При цьому, слідчий посилається на те, що 24.11.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в учиненні вказаного кримінального правопорушення та визначено строк досудового розслідування до 24.01.2019, а 26.11.2018 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.01.2019, однак, у зв`язку із проведенням необхідних слідчих дій та виконанням певних експертиз закінчити досудове розслідування до вказаного терміну не видається можливим. Разом із тим, слідчий стверджує, що встановлені під час застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків чи потерпілу, не відпали. Просить продовжити щодо ОСОБА_6 строк тримання під вартою до трьох місяців.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що в ході розгляду клопотання встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 продовжено до 23.02.2019, а ризики, які були встановлені під час застосування щодо нього запобіжного заходу, у тому числі ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, або спотворення будь-яких із речей чи документів, не зменшилися і продовжують існувати. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 15.02.2019.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що, задовольняючи клопотання, слідчий суддя не врахував вимоги ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, дані про особу підозрюваного : раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, родину та утриманців, позитивну репутацію, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відсутність претензій до нього зі сторони потерпілої ОСОБА_9 , а також відсутність будь-яких із передбачених ст. 177 цього Кодексу ризиків. Крім того, апелянт вважає, що прокурором не доведено і в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, що інші, більш м`які запобіжні заходи, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування. З урахуванням наведеного, захисник вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 достатнім було б застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та покласти на нього передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурораОСОБА_5 , яка судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений на органи досудового слідства, - ініціаторів клопотань і, зокрема, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою подано до слідчого судді в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що участь у розгляді клопотання приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 ,що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), стороною захисту не оспорюється, відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряється, визнається належним чином вмотивованим.

Одночасно, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до трьох місяців слідчим суддею не були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання, не дана належна оцінка його доводам, у зв`язку з чим постановлено судове рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, яке з огляду на вказані норми права не можна визнати обґрунтованим та вмотивованим.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у підтвердження висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, а також на те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики - переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, або спотворення будь-яких із речей чи документів, не зменшилися та продовжують існувати.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на таке.
Так, при оцінці обґрунтованості висновків слідчого судді враховуються положення Європейського суду з прав людини, зазначені в п. 75 Рішення від 10.02.2011 року - «Справа Харченко проти України» про те, що «Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні відповідних підстав є несумісним із принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції. У п. 79 цього ж Рішення «Суд повторює, що розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості«.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «W.v. Switzerland», строк тримання особи під вартою повинен бути розумним і не може оцінюватись абстрактно. Питання розумності знаходження обвинуваченого під вартою повинно оцінюватись в кожній справі відповідно до її специфічних рис. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі лише, якщо є специфічні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи («W.v. Switzerland judgment of 26 Januaru 1993, Series A no. 254 A, p. 15, § 30)».

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді місцевого суду містить стандартний набір підстав для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, без розгляду правдоподібності таких підстав у контексті конкретної життєвої ситуації. При цьому зазначає, що підстави тримання особи під вартою, підстави для продовження строку тримання особи під вартою мають бути чітко вказані в судовому рішенні.

Колегія суддів вважає, що як слідчий у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.

Колегія суддів також вважає, що зазначені в ухвалі слідчого судді місцевого суду мотиви й підстави не поєднуються із вказаними вище положеннями Конвенції та Рішенням Європейського суду в справі «Летельє проти Франції», відповідно до якого попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).

Висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, або спотворити будь-які з речей чи документів,колегія суддів визнає таким, що не відповідає наведеним у клопотанні доводам, з якого не вбачається, що слідчий посилався на ці доводи, обґрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. Під час розгляду клопотання прокурор також не посилалась на наявність будь-яких даних у підтвердження вказаних ризиків.

З матеріалів кримінального провадження також убачається, що висновок судово-медичної експертизи, на необхідність витребування якого і приєднання якого до справи вказувалось у клопотанні, надійшов до слідчого. Вказана обставина, колегією суддів визнається такою, що не свідчить про обґрунтованість доводів клопотання у цій частині.

У клопотанні також не вказується на те, які саме слідчі чи процесуальні дії необхідно провести під час досудового розслідування, які саме експертні дослідження по справі не призначені чи не проведені, причини, які унеможливили їх проведення. Тому доводи клопотання про неможливість закінчення досудового розслідування у встановлений строк не визнаються належним чином вмотивованими. Між тим, з постанови про продовження строку досудового розслідування вбачається, що по справі необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) дій, однак не вказується на те, які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести.

Крім того, колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому зі змісту ухвали та журналу судового засідання вбачається, що в обґрунтування зазначеного, слідчий суддя в ухвалі послався лише на характер вчиненого злочину та тяжкість діяння у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , не зазначивши на які саме дані прокурор посилався в обґрунтування доводів про продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилалась на дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу ніж продовження тримання під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, колегія суддів зазначає, що слідчим суддею не дана будь-яка оцінка даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 .. Для підтвердження даних про особу підозрюваного до справи приєднані характеристики з місця проживання та роботи ОСОБА_6 , які є позитивними, довідка про склад сім`ї підозрюваного проживає разом із дружиною, має на утриманні матір пенсіонерку.

Із приєднаних до клопотання матеріалів також убачається, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, із матеріалів судового провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного не має. Під час розгляду апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_9 вказувала на те, що саме її неправильна поведінка призвела до скоєння підозрюваним злочинних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів також непідтвердженим визнає і ризик можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Твердження слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на потерпілих, не відповідає фактичним обставинам справи, які свідчать про те, що потерпілою у кримінальному провадженні є лише ОСОБА_9 .
Крім того, із журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим суддею на стадії продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою не вирішувалось питання про застосування щодо нього інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

Колегія суддів також зазначає, що у матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані про те, що появились нові ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, на наявність таких даних не посилалась прокурор під час апеляційного розгляду судового провадження.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 . При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути безумовною підставою для продовження строку дії щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Разом із тим, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 та тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, призводять до висновку про те, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, який був встановлений у ході обрання йому запобіжного заходу, на даний час не відпав.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурорами не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаному вище ризику.

Враховуючи наведені вище дані про особу підозрюваного, колегія суддів прийшла до висновку, що запобіганню ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, достатнім буде обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у нічний час доби (з 22:00 по 06:00) без застосування електронних засобів контролю. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає такими, що знайшли своє підтвердження і заслуговують на увагу. При цьому, колегія суддів вважає, що обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час доби та без застосування електронних засобів контролю належним чином забезпечить його процесуальну поведінку та не порушуватиме його право на працю. При прийнятті рішення у цій частині колегія суддів враховує відомості про місце роботи та отримані ОСОБА_6 за місцем роботи у 2018 році доходи - працював у виробничому підрозділі «Ужгородська колійна машинна станція», де отримував заробітну плату, те, що ОСОБА_6 має на утриманні матір ОСОБА_10 , 1936 року народження, яка хворіє, є пенсіонером і потребує його допомоги. Обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на переконання колегії суддів, дозволить ОСОБА_6 повернутися до роботи складача поїздів УК -25/18, де він зможе отримувати заробітну плату, яка в сукупності з пенсією матері дозволить задовольнити матеріальні та соціальні потреби родини на мінімальному рівні.
На підставі вищенаведеного, ухвала слідчого судді як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22 год. до 06 год. без застосування електронних засобів контролю, колегія суддів враховує також положення ст. 2 КПК України у частині завдань кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, відповідно до ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне покласти на нього передбачені цією нормою права обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту в якому проживає АДРЕСА_1 , з 22- ї години до 6.00 години, без дозволу слідчого, прокурора чи суду ; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Колегія суддів вважає, що покладення на підозрюваного ОСОБА_6 саме таких обов`язків забезпечить його належну процесуальну поведінку, не порушуватиме його прав та буде достатнім для запобігання доведеному ризику.

При встановленні строку дії запобіжного заходу та покладених на ОСОБА_6 обов`язків, колегія суддів враховує те, що строк досудового розслідування кримінального провадження постановою в. о. керівника Ужгородської місцевої прокуратури від 15.01.2019 продовжено до 23.02.2019 (а. с. 34, 35), у зв`язку із чим, вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 до 15.02.2019 і погоджується з таким висновком.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, а клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для ? з`ясування фактичних обставин справи і те, що прокурор під час розгляду апеляційної скарги не заявляла клопотань про дослідження доказів (документів) у підтвердження наявності ризиків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 199, 404, 405, 407, 418, 419, 422КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року, якою підозрюваному за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , з 22- ї години до 6-ї години, без застосування електронного засобу контролю. Встановити строк дії ухвали до 15.02.2019, включно.
На підозрюваного ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першої вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому проживає АДРЕСА_1 , з 22- ї години до 6-ї години, без дозволу слідчого, прокурора чи суду ; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії вказаних обов`язків встановити у межах строку дії ухвали апеляційного суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень із питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти й зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .
Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику СІЗО № 9 ДДВП України в Закарпатській області, начальнику Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та слідчому цієї поліції ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: