Справа № 140/2467/18
1-кп/140/107/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирові кримінальне провадження № 1-КП/140/107/19 внесене до ЄРДР за № 0000305 року від 11.07.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 22.01.2013 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини-сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі Ул частини його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи із 12.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
Однак ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням Оратівського районного суду від 22.01.2013 та з виконавчим листом № 218/1587/12 від 22.01.2013 року, виданим Оратівським райнном судом, порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402, достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, діючи умисно, реально усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи працездатною особою, не прийняв будь-яких зусиль для працевлаштування, зокрема не звернувся за допомогою з приводу працевлаштування та не став на облік як безробітний до Немирівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості, та у період часу із листопада 2014 року по теперішній час не брав участь у вихованні дитини, не надавав жодних коштів, необхідних для її існування.
У результаті чого ОСОБА_4 у період часу із 01.11.2014 року по 01.09.2018 року допустив борг по сплаті аліментів в сумі 49 910, 42 грн., чим не забезпечив право неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро кається, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та дав покази, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. Повністю погоджується з обвинуваченням, запевняє, що більше скоювати злочинів не буде,просить суворо не карати, не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилася ,надіслала в суд заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, покарання призначити на розсуд суду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспоруються.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою усіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істиною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає, що обвинувачення пред`явлене знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ст. 164 ч. 1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості , обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих вину обставин судом не встановлено.
При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, його соціальне становище, який за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинив уперше, відсутність даних про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання згідно санкцій ч. 1 ст. 164 КК України.
Процесуальні витрати, речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав,передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя:(підпис)
Копія вірна:
Суддя: