Справа № 615/255/19
Провадження № 1-кп/615/108/19
УХВАЛА

28 лютого 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000532 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

14 лютого 2019 року в провадження Валківського районного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що будучи раніше засуджений за вчинення умисного, корисливого злочину, а саме 06.02.2018 року Жовтневим районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин.

Так, 11.12.2018 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув до м. Валки Харківської області та пішов до будівлі Валківської районної державної адміністрації Харківської області, розташованої за адресою: Центральна площа, буд. №2, м. Валки Харківської області, для продажу окулярів для зору. Перебуваючи у будівлі Валківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_7 почав відвідувати робочі кабінети працівників Управління праці та соціального захисту населення, які розташовані на першому поверсі будівлі, яким пропонував придбати його товар. Коли ОСОБА_7 відчинив робочий кабінет №6, він побачив мобільний телефон (смартфон) «Huаwei Y6 2018», який перебував у чохлі-книжечці сірого кольору, який ОСОБА_8 залишила на своєму робочому столі. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку належного ОСОБА_8 мобільного телефону (смартфону) марки «Huawei Y6 2018» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 , із наявними грошима на рахунку в сумі 32 грн. 87 коп., який перебував у чохлі-книжечці сірого кольору та мав захисну плівку на екрані. Після вчинення злочину ОСОБА_7 з місця його вчинення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувальний акт надійшов разом з угодою про примирення від 04.02.2019 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

В судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтримали затвердження угоди.

Прокурор та захисник прохали про затвердження угоди на умовах зазначених в ній.

Як випливає зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 06.02.2018 року був засуджений за скоєння злочину з корисливих мотивів. Вироком Жовтневого районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_7 скоїв крадіжку мобільного телефону, за що судом йому було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі менше встановленого законом прожиткового мінімуму.

Згідно умов угоди укладеної між потерпілою та ОСОБА_7 у статусі підозрюваного, останній погоджується на призначення покарання із застосуванням іспитового строку.

Отже, внаслідок можливого затвердження угоди та виконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, за дії зазначені в обвинувальному акті ОСОБА_7 взагалі може не понести жодного реального покарання.

Вочевидь, такі умови угоди не можна вважати такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 50 КК України та інтересам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Оскільки угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 не може бути затверджена, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 314, 478, 471, п. 2 ч. 7 ст. 477, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000532, що зареєстроване за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України 11.12.2018 року.

Кримінальне провадження №0000532 повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1