ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/574/19 Справа № 193/340/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ НОРД ВТОРМЕТ ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 рокузадоволено клопотання заступника начальника Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , та накладено арешт на вантажний автомобіль (самоскид) марка КАМАЗ 5511 держ. номер НОМЕР_1 (згідно технічного паспорту НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_9 ) кузов якого заповнений до повної місткості металобрухтом чорних металів промислового та побутового походження, напільні ваги без будь-яких впізнавальних ознак (номер, назва, марка) та без документів, та брухт чорних металів, що знаходяться на території подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 , за якою постійно мешкає ОСОБА_10 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення та підтверджує факт крадіжки майна, а тому на автотранспорт та зазначене майно необхідно накласти арешт з метою уникнення можливості приховання, пошкодження або передачі вказаного майна.
Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, директор ТОВ НОРД ВТОРМЕТ ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки ТОВ НОРД ВТОРМЕТ не було повідомлено про час та місце розгляду клопотання, при цьому повний текст цієї ухвали вони тримали 09.04.2019 року, скасувати вказану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку 11.03.2019 року за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с. Миколаївка, вул. Кооперативна, 24, яке належить ТОВ НОРД ВТОРМЕТ.
Вказує на те, що прокурор обгрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозвязку для прийняття рішення.
На цей час, жодному співробітнику або посадовій особі ТОВ НОРД ВТОРМЕТ про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, слідчим не повідомлялось, а тому не може бути метою накладення арешту на вказане майно - конфіскація майна.
Зазначає, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в ухвалі, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ТОВ НОРД ВТОРМЕТ, та виконання самим товариством своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами.
Посилається на те, що вилучене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки відсутні будь-які докази того, що вказане майно, в тому числі грошові кошти, набуте кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення.
Вказує на те, що господарська діяльність ТОВ НОРД ВТОРМЕТ пов`язана з здійсненням операцій з відходами та брухтом, регулюється положеннями Закону України Про металобрухт зі змінами від 02.03.2015 року, та у зв`язку із цими змінами, не потребує отримання ліцензії на здійснення такої діяльності, таким чином товариство здійснює господарську діяльність у відповідності до вимог законодавства України, а у діях посадових осіб цього товариства немає складу злочину, передбаченого ст.213 КК України.
Безпідставне обмеження права власності ТОВ НОРД ВТОРМЕТ негативно впливає на діяльність товариства, оскільки воно обмежене у здійсненні законної господарської діяльності та порушує умови договорів укладених з його контрагентами.
Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, оскільки дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, а тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що 28.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, з тих обставин, що громадянка ОСОБА_11 за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , здійснює незаконні операції з брухтом чорних та кольорових металів.

12.03.2019 року заступник начальника Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на вантажний автомобіль (самоскид) марки КАМАЗ 5511 держ. номер НОМЕР_1 (згідно технічного паспорту НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_9 ) кузов якого заповнений до повної місткості металобрухтом чорних металів промислового та побутового походження, напільні ваги без будь-яких впізнавальних ознак (номер, назва, марка) та без документів, та брухт чорних металів, що знаходиться на території подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 , за якою постійно мешкає ОСОБА_10 .

З висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усунення його недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Отже, у разі, якщо слідчий вважає, що майно, яке зазначено в клопотанні, є речовим доказом, на яке слід накласти арешт, то до клопотання має бути надано відповідне підтвердження.
Однак постанова про визнання речовими доказами вказаного майна відсутня.

Також до клопотання не додані документи, які підтверджують незаконну діяльність ТОВ НОРД ВТОРМЕТ.

Так, оптова торгівля відходами та брухтом (КВЕД-2010, клас 46.77) включає також збирання відпрацьованих виробів, однак цьому будь-якого аналізу не надано.

Згідно із ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Із матеріалів клопотання вбачається, що в них відсутні документи, які підтверджують право власності на автомобіль, тимчасово вилучений під час обшуку.
Також, відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Однак, слідчий суддя накладаючи арешт на майно, вказане у клопотанні слідчого, вказаних вимог закону не дотримався, оскільки в ухвалі відсутня вказівка щодо заборони, обмеження розпорядження або користування арештованим майном із вказівкою на таке майно, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції, на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, про повернення клопотання слідчого з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права слідчого, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ НОРД ВТОРМЕТ ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112- повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 години з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4