справа №176/2410/18
провадження №1-в/176/453/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника адміністрації Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно Сахалінськ Сахалінської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, раніше судимого, засудженого: 11.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі 4 роки 6 місяців, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 04.11.2015 року по 04.12.2015 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений 11.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі 4 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання 04.11.2015 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням попереднього ув`язнення протягом перебування в СІЗО є 04.05.2020 року.
Засуджений ОСОБА_5 заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
До початку судового розгляду від засудженого ОСОБА_5 надійшла письмова заява згідно якої клопотання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Заслухав представника адміністрації Жовтоводської ВК №26, який просив в задоволенні клопотання засудженого просив відмовити, думку прокурора, який вважав недостатніми підстави, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_5 знаходиться з 05.11.2015 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 18.06.2017 року утримувався в Криворізькому СІ, під час перебування характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 06.10.2017 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

З цього часу відбування покарання характеризується лише посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, стягнень немає. Має 1 заохочення.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання як під час утримання в СІЗО так і по прибуттю до Жовтоводській ВК № 26, тобто усього часу відбування покарання характеризувався переважно посередньо, а не задовільно чи позитивно.
Суд враховує, що за останню меншу половину строку відбування покарання впродовж поточного 2018 року у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише останній менш тривалий період відбування покарання, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Згідно передуючих характеристик, що маються в особовій справі (ч. 2 т. 1 ос. спр. арк. 50, 64, 72, 76) засуджений ОСОБА_5 за весь час перебування в установі як особистість характеризувався переважно посередньо, на виробництві установи працевлаштований не був, ініціативи щодо можливого працевлаштування не висловлював, до суспільної - корисної праці та робіт відносився не завжди добре та відповідально та згідно останньої характеристики від 18.10.2018 року характеризується задовільно, на виробництві установи не працевлаштований, (ч. 2 т.1 ос. спр. арк. 81 ).

Суд оцінюює у сукупності наявність 1 заохочення застосованого в квітні 2018 року та поведінку засудженого за весь час відбування покарання, який мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці протягом усього часу відбування покарання, окрім того в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення в період з 2015 року по 2017 рік, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи в цей час не виявив, як вбачається та підтверджується характеристиками, за весь цей час мав пасивне, безініціативне відношення до праці та посередню характеристику, що в сукупності не доводить сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказує та не підтверджує обставини, що ОСОБА_5 змінився і став на шлях виправлення , а тим більше на цей час виправився.

Даючи оцінку встановленим обставинам, слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, що має місце в даному випадку щодо засудженого, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час тільки перебування в установі, та який безпосередньо передує розгляду клопотання .
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність лише одного заохочення яке застосоване протягом поточного 2018 року, переважне посереднє відношення засудженого до праці, який є працездатним, посилань на стан його здоров`я щодо працевлаштування на виробництві установи не було, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 як такому який став на шлях виправлення.
Крім того, за цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 07.11.2017 року, 22.05.2018 року відмовлено як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 16.02.2018 року, 16.08.2018 року відмовлено як такому який не став на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст.. 81 КК України 18.10.2017 року відмовлено, як такому який не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який відбуває покарання за тяжкі злочини проти власності, в той час умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :