Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4487/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушомир Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм в ДП "Коростенське ЛМГ", проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілою, кримінальне провадження відносно нього закрито.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2288 гривень, згідно ч.2 ст.124 КПК України.
Речовий доказ: автомобіль марки " ЗАЗ 110307 " , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Коростенського ВП повернути за належністю, арешт накладений на вказаний автомобіль ухвалою слідчого судді від 13.08.2018 року, скасувати.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що близько 15 години 30 хвилин, 11.08.2018 року перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, керуючи належним на праві власності автомобілем марки "ЗАЗ 11037" державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі в напрямку с.Ришавка із с.Сантарка Коростенського району Житомирської області в порушення вимог п. п.2.3б), 1.10, 12.1, 2.9 а) Правил дорожнього руху в яких зазначено наступне:
- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
виявив неуважність до дорожніх умов, не врахував дорожньої обстановки, керуючи в стані алкогольного сп"яніння, що позбавило можливості постійно контролювати рух транспортного засобу, допустив занос транспортного засобу, рухаючись юзом виїхав за межі проїзної частини де відбулось перекидання автомобіля. В результаті дорожньо транспортної події пасажир зазначеного вище автомобіля ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому акроміального кінця лівої ключиці, переломів 4-6 ребер ліворуч по задній лінії при наявності пневматорексу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що завдало потерпілій тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України та закриваючи кримінальне провадження за примиренням з потерпілим, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувачений на момент вчинення даного злочину був раніше не судимим, тобто вперше вчинив необережний злочин середньої тяжкості, примирився з потерпілою,потерпіла мкатеріальних претензій до нього не має, шкод, що у відповідності до положень ст. 46 КК україни та ст. 284 КПК України є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття п кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановитинову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При ухваленні рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності судом першої інстанції не було враховано те, що санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає, окрім основного покарання, також і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин у стані алкогольного сп`яніння. Ухвалюючи рішення про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, судом першої інстанції не було враховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху. Тому думка потерпілої та її представника щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні. Міркування безпеки дорожнього руху також не дозволяють надати вирішального значення позиції потерпілих. Уникнення особою додаткового покарання у подальшому не забезпечить попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів у сфері безпеки руху. Окрім цього, уникнення додаткового покарання за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України. Таким чином, ухвала Коростенського міськрайонного суду від 13.12.2018 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.284, 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Під час судового розгляду провадження сторона захисту заявила клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, оскільки останній примирився з потерпілою, відшкодував збитки.(а.с.29)

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечила проти закриття кримінального провадження, в свою чергу також подала заяву про звільнення обвинуваченого Левицького від кримінальної відповідальності у зв"язку з примиренням, зазначивши, що жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не має. (а.с.30)

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив необережний злочин середньої тяжкості, примирився з потерпілою, остання жодних претензій до обвинуваченого не має, тому суд дійшов висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього закрив.
Доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі з приводу того, ухвалюючи рішення про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, судом першої інстанції не було враховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, тому думка потерпілої та її представника щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні та те, що санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає, окрім основного покарання, також і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не грунтуються на вимогах закону, оскільки ст.46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Доводи прокурора про те, що те, що злочин ОСОБА_7 вчинено в стані алкогольного сп`яніння та за вчинення даного злочину крім основного покарання передбачено також і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не впливає на правильність прийнятого рішення, оскільки вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є обставиною, що обтяжує покарання та враховується при його призначенні. В даному випадку вирішувалося питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, вирок не ухвалювався, покарання не призначалося.
Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора є необгрунтованими, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку з примиренням з потерпілою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: