КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року,

за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
та засудженого ОСОБА_5 , які перебували на відеоконференцзв`язку з Новозаводським районним судом м. Чернігова,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Новозаводський районний суд м. Чернігова повернув ОСОБА_5 його подання про пом`якшення покарання під час виконання вироку в порядку ст. 537 КПК України та перерахування строку тримання під вартою.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до десяти років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 28.03.2018 року.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, згідно копії довідки державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» № 2/739 від 15.02.2018 вбачається, що ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до Катеринівської ВК № 46 Рівненської області, а згідно відмітки на супровідному листі вбачається, що станом на 26.06.2018 року засуджений рахується за Апеляційним судом Чернігівської області, втім подання ОСОБА_5 про пом`якшення покарання під час виконання вироку та перерахування строку тримання під вартою подано до Новозаводського районного суду м. Чернігова, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений тимчасово перебуває, за місцем знаходження слідчого ізолятора, проте, слідчий ізолятор вважається місцем тимчасового перебування, та не є місцем відбування покарання, за виключенням обмеженої кількості осіб, які залишаються для господарського обслуговування.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, внесених під час її розгляду, просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2018 року, визнати його право на той час клопотати про помякшення покарання саме до Новозаводського районного суду та задовольнити його клопотання про пом`якшення покарання та перерахунок покарання, з урахуванням положень ч. 2 та ч. 4 ст. 68 КК України та правового висновку щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього увязнення у строк покарання), викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18).

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те що, винесена ухвала є незаконною і такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як зазначає апелянт, йому не зрозуміло на якій підставі зроблений висновок, що вирок відносно нього набрав законної сили 28.03.2018, так як вирок не набрав законної сили у зв`язку з чим він не відбуває покарання, а отже має право звернутися до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого він перебуває.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016, ст. 68 КК України доповнена новою частиною, відповідно до якої довічне позбавлення волі за вчинене готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, і отже, як вважає апелянт, згідно ч. 4 ст. 68 і ч. 2 ст. 68 КК України за готування до злочину покарання щодо нього не може перевищувати семи з половиною років.
Що стосується перерахунку всього строку тримання засудженого під вартою з розрахунку день за два, то як він зазначає, він обґрунтовував його рішенням ВСУ № 51-1735 км 18 від 29.03.2018 та окремою думкою судді Кравченка в справі № 51-576 км 18 від 06.06.2018 і справою № 51-2973 км 18 від 14.06.2018.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про пом`якшення покарання під час виконання вироку та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати не будь-які питання, а лише такі питання, які прямо передбачені вказаною нормою.
Згідно вимог ч. 2 ст. 359 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в залежності від того, яким пунктом ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, передбачене відповідне питання, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; в межах юрисдикції якого виконується вирок або до суду, який ухвалив вирок.
У зв`язку з вищенаведеними вимогами закону, враховуючи обставини на які засуджений ОСОБА_5 посилався у своєму поданні (клопотанні) до Новозаводського районного суду м. Чернігова, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний суд не є судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, оскільки ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» є місцем його тимчасового перебування, а не місцем відбування покарання.
Більш того, незалежно від того чи є ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду м. Чернігова, місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_5 чи ні, подане ним подання за будь-яких обставин підлягало поверненню особі, яка його подала, з огляду на таке.

По-перше, як вбачається з подання, з яким засуджений ОСОБА_5 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова, в ньому ставиться питання про помякшення покарання, призначеного останньому за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року, у звязку з неправильним застосуванням положень ч. 2 ст. 68 КК України, яке, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, може і повинно бути вирішено лише шляхом перегляду вказаного вироку в апеляційному чи касаційному порядку.

Будь-яка зміна вироку суду, в тому числі в частині призначеного покарання, не може бути здійснена в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України, оскільки це питання не відноситься до питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
По-друге, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, будь-які питання, повязані з виконанням вироків, можуть бути предметом суду, визначеного ч. 2 ст. 539 КПК України, лише після набрання вироком законної сили та звернення його до виконання.
Між тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, станом на 26.06.2018 року, коли засуджений ОСОБА_5 звернувся з поданням, в порядку ст. 537 КПК України, до Новозаводського районного суду м. Чернігова, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року щодо нього фактично не набрав законної сили, оскільки ухвала суду апеляційної інстанції, яка була постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на вказаний вирок була скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який на вказаний вище час завершений не був.
З огляду на вищенаведене суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про повернення засудженому ОСОБА_5 його подання про пом`якшення покарання під час виконання вироку та перерахування строку тримання під вартою, яке, за наявності передбачених законом підстав, не позбавляло його права на повторне звернення до належного суду, в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України.
Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_5 , то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення по суті його клопотання, тим більше з урахуванням тієї обставини, що це клопотання фактично не розглядалось судом першої інстанції та за його результатами не приймалось будь-якого рішення, яке б могло бути переглянуто судом апеляційної інстанції, з прийняттям рішення про його скасування та ухвалення нового рішення.
За таких обставин, за наслідками розгляду поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 рокупро повернення засудженому його клопотання про пом`якшення покарання під час виконання вироку та перерахування строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року, відповідно до якої суд повернув засудженому ОСОБА_5 його подання про пом`якшення покарання під час виконання вироку та перерахування строку тримання під вартою, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/731/2019

Категорія: ст. 537 КПК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1