Справа № 495/2283/18
№ провадження 1-кс/495/5576/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Новоселівка Тараглійського району Республіки Молдова, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковника запасу,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018 року прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України.
В клопотанні слідчим зазначено, що військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069 від 07 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 426 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 29.09.2011 року по 28.12.2017 року підполковник ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України.
У період з 26.03.2012 року по 28.12.2017 року ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим обіймав постійно посаду пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих обов`язків, тобто відповідно до примітки ст. 425 КК України підполковник ОСОБА_4 являвся військовою службовою особою.
Згідно зі ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.
Так відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_4 був зобов`язаний:
?постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
?знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
?виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;
?встановлювати у військовій частині (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
?проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу;
?здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої(чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язки.
Крім цього, відповідно до п.п. 16, 17 ст. 67 вказаного Статуту ОСОБА_4 зобов`язаний:
- керувати правовим вихованням військовослужбовців полку, у разі вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення письмово повідомити про це орган досудового розслідування;
- знати справжній стан військової дисципліни в полку, вживати заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про кримінальні чи корупційні правопорушення та надзвичайні події в полку і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності полку до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), особисто з`ясовувати причини катастрофи та інших випадків, пов`язаних із загибеллю людей чи з іншими тяжкими наслідками;
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» військові комісаріати, являючись структурним підрозділом Збройних Сил України, знаходяться у підпорядкуванні центрального органу виконавчої влади і військового управління Міністерства оборони України.
Пунктом 2.4 розділу ІІ наказу Міністра Оборони України №444 від 02.07.2013 «Про затвердження Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» (який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення) зазначено, що у разі вчинення підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини, керівник державного підприємства протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника органу досудового розслідування та начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого дислокована військова частина, державне підприємство.
Підполковник ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, командиром для підлеглих, повинен керуватись та неухильно дотримуватись вимог Конституції та законів України, статутів Збройних Сил України, нормативно-правових документів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та своїх посадових інструкцій.
Однак, діючи в порушення наведених вимог законів, підполковник ОСОБА_4 як військова службова особа, не направив до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, що заподіяло істотну шкоду, при наступних обставинах.
18.03.2014 старший лейтенант ОСОБА_7 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Того ж дня, тобто 18.03.2014 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 7 старший лейтенант ОСОБА_7 призначений на посаду офіцера мобілізаційного відділення вказаного військкомату.
10.04.2014 о 08 годині 00 хвилин старший лейтенант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби не з`явився вчасно на службу до вказаного військкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 15.03.2015, тобто звільнення останнього з військової служби в запас.
Однак, після встановлення факту відсутності на службі свого підлеглого - старшого лейтенанта ОСОБА_7 , в період з 08 години 00 хвилин 10.04.2014 по 08 годину 00 хвилин 20.04.2014, тобто з моменту встановлення в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, підполковник ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , 20.04.2014, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, та в подальшому не повідомив про вказаний злочин відповідного прокурора та начальника відповідного органу управління Служби правопорядку, тобто не направив до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення.
07.09.2017 військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону на підставі повідомлення ГО «Антикорупційний контроль України» за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069.
Вироком Арцизького районного суду Одеської області від 19.07.2018 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки. На підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання.
Внаслідок ненаправлення підполковником ОСОБА_4 повідомлення про підлеглого старшого лейтенанта ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення заподіяно істотну шкоду у вигляді підриву військової дисципліни, порушення принципу невідворотності покарання, створення у військовому середовищі уяви вседозволеності, підриву загального стану бойової готовності, що виразилось у неукомплектованості протягом року ІНФОРМАЦІЯ_2 та порушення нормальної діяльності ввіреного йому військового формування.
Таким чином, підполковник ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою та прямим начальником для всього особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 2.4 розділу ІІ наказу Міністра Оборони України №444 від 02.07.2013 «Про затвердження Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» (який діяв на момент вчинення) та своїх службових обов`язків, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , 20.04.2014, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, та в подальшому не направив до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого - старшого лейтенанта ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, що заподіяло істотну шкоду у вигляді підриву військової дисципліни, порушення принципу невідворотності покарання, створення у військовому середовищі уяви вседозволеності, підриву загального стану бойової готовності, що виразилось у неукомплектованості протягом року ІНФОРМАЦІЯ_2 та порушення нормальної діяльності ввіреного йому військового формування.
18 жовтня 2018 року відносно підполковника запасу ОСОБА_4 складено та направлено за його місцем реєстрації повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України.
Того ж дня, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.
29 листопада 2018 об 11 год. 20 хв. співробітниками Арцизького ВП ГУНП в Одеській області на підставі ст. 191 КПК України затримано та доставлено до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону, тому прокурор звернувся до суду з даним клопотанням.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2018 року відносно підполковника запасу ОСОБА_4 складено та направлено за його місцем реєстрації повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України.
Того ж дня, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.
29 листопада 2018 об 11 год. 20 хв. співробітниками Арцизького ВП ГУНП в Одеській області на підставі ст. 191 КПК України затримано та доставлено до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону,
Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами та у їх сукупності.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати у відношенні нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
При вирішенні питання про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчим суддею береться до уваги вагомість доказів, що обґрунтовують відповідні обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведення та визнання його вини у вчиненому злочині, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, слідчим суддею також враховуються вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою і також те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежить право підозрюваного на вільну працю, вільне використання своїх здібностей для здійснення будь-яких видів діяльності, не забороненої Законом, що гарантується Конституцією України.
На підставі вищенаведеного, вважаю, що у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання строком до 29.01.2019 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України за першою вимогою слідчого, прокурора або суду з метою сприяння не ухиленню останньому від слідства та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;
- від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі порушення ним покладених на нього особистих зобов`язань, до нього може бути застосована більш жорстока міра запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя