Справа № 336/1518/19
Пр. № 1-кс/336/556/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна, по матеріалам досудового розслідування, внесеного 14.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 11.03.2019 р. направив до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 13.02.2019 р. до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невідомий на початку вересня 2018 р. шахрайським шляхом заволодів автомобілем, який належить ОСОБА_5 .
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що у його користуванні перебуває автомобіль «Ford Sierra», 1988 року випуску, в кузові сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 . На початку вересня 2018 р. до заявника звернувся його знайомий ОСОБА_6 , який попрохав надати у користування вказаний автомобіль для переїзду. По вказаному усному договору ОСОБА_6 зобов`язався повернути автомобіль через 2 місяці. Наприкінці жовтня 2018 р. ОСОБА_5 почав телефонувати ОСОБА_6 з метою повернення свого автомобіля, на що останній протягом двох місяців говорив різні причини з яких не може повернути автомобіль, та перестав виходити на зв`язок.
Слідчий просить винести ухвалу про арешт майна, а саме: автомобіля «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Слідчий подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_7 , який згідно наданої слідчим довідки є власником транспортного засобу, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приймаючи до уваги позицію слідчого та власника транспортного засобу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Клопотання обґрунтовано тим, що 13.02.2019 р. надійшло повідомлення, що невідомий на початку вересня 2018 р. шахрайським шляхом заволодів автомобілем, який належить ОСОБА_5 .
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 14.02.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно пояснень допитаного потерпілого ОСОБА_5 у його користуванні перебуває автомобіль «Ford Sierra», 1988 року випуску, в кузові сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 . На початку вересня 2018 р. до заявника звернувся його знайомий ОСОБА_6 , який попрохав надати у користування вказаний автомобіль для переїзду. По вказаному усному договору ОСОБА_6 зобов`язався повернути автомобіль через 2 місяці. Наприкінці жовтня 2018 р. ОСОБА_5 почав телефонувати ОСОБА_6 з метою повернення свого автомобіля, на що останній протягом двох місяців говорив різні причини з яких не може повернути автомобіль, та перестав виходити на зв`язок.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження предмету, який є об`єктом кримінально протиправних дій та додав до клопотання копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 .
Крім цього, з доданих слідчим до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Так, надані матеріали свідчать про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з огляду на кваліфікацію дій у цьому випадку, а саме ст.190 КК України, тобто приховування транспортного засобу.
З урахуванням наведеного, аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогамст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
У відповідності до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Ford» моделі «Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та яким користується ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1