Провадження № 11-п/824/118/2019 Доповідач: ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_1
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря: ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Подання мотивовано тим, що у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що дане кримінальне провадження не підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи подання, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Частиною 1 статті 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Класифікація кримінальних правопорушень за тяжкістю визначена ст. 12 КК України, відповідно до якої злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років. Злочин, передбачений ч. 1 ст.366 КК України є злочином невеликої тяжкості, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України злочином середньої тяжкості.
Як убачається із диспозиції ст.191 КК України, якою встановлена кримінальна відповідальність за присвоєння, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, заволодіння майном вважається закінченим з моменту отримання винним можливості розпорядитися ним на власний розсуд.
В даному випадку, підписання ОСОБА_6 в Управлінні капітального будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України, яке розташоване в м. Києві, вул. Максима Кривоноса, 2 а акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 не може свідчити про закінчення злочину, оскільки винна особа мала можливість розпорядитися майном на власний розсуд тільки після перерахування Міністерством коштів на особовий рахунок ТОВ «СПР Груп».
Відповідно до обвинувального акта, злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , закінчено за місцем знаходження ТОВ «СПР Груп», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шимановського, 2/1, що в Дніпровському районі м. Києва.
Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 є підсудним Дніпровському районному суду м. Києва.
Керуючись ст. ст. 32, 34, 418 КПК України, колегія суддів ,
Подання голови Солом`янського районного суду м. Києва задовольнити.
С У Д Д І :
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3