ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1759/18 Номер провадження 11-кп/814/545/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_3
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з секретарем ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 00001761, перевіривши апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 28712 грн. 35 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
За вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винуватим в тому, що 13 липня 2016 року близько 19 години 40 хвилин він, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_8 , який знаходився в стоячому положенні. Від вказаного удару ОСОБА_8 впав на землю на живіт, після чого ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_8 ще декілька ударів правою ногою по тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основи великого горбка лівої плечової кістки з частковим пошкодженням сухожилкові - надосного м`яза ротаторної манжети лівого плечового суглобу, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини у взутті чи будь який інший предмет з подібною характеристикою та кваліфікується, як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; гематоми м`яких тканин обличчя справа з субкон`юктивальним крововиливом правого ока та гематоми м`яких тканин лівого стегна, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; саден шкіри правого ліктьового суглобу та обох колінних суглобів, які утворились від дії тупого предмету, що можливо при падінні, та кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у даному судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвали новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 не винуватим та виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку із недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину, та залишити цивільний позов без задоволення.

Вказує, що суд першої інстанції в основу доказів вини ОСОБА_10 поклав покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишивши поза увагою покази обвинуваченого, які узгоджуються з показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були безпосередньо на місці події, та пояснювали, що ОСОБА_10 стримував потерпілого та не наносив удари ногами по тулубу, а також і удари рукою в обличчя. Покази даних свідків не змінювались ні під час досудового слідства ні під час допиту їх в суді першої інстанції.

Крім того, покази зацікавленого на думку суду першої інстанції свідка ОСОБА_17 жодним чином не суперечили показам свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які опинились на місці події випадково, і не є друзями та близькими знайомими обвинуваченого ОСОБА_11 .

Також, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги , як доказ невинуватості ОСОБА_10 висновок експерта № 1761 від 27.04.2018 р. по експертному дослідженню його почерку та довідку з Полтавського політехнічного коледжу НТУ «ХПІ» від 02.04.2018 р., які свідчать про те, що ОСОБА_10 є шульгою . Тобто, ОСОБА_10 не міг завдати удару правою рукою в обличчя ОСОБА_18 .

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що у ОСОБА_19 під час експертного огляду 15.07.2016 р. виявлено гематому під правим оком, яка повинна була утворитися тільки від удару лівою рукою в обличчя, тоді як потерпілий та свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначили, що йому удар було завдано правою рукою.

Також вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 1088 від 15.07.2016 р. не можливо сприймати як доказ, у зв`язку з відсутністю причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями виявленими у ОСОБА_8 15.07.2016 р. та діями ОСОБА_10 під час події 13.07.2016 р.

Так, свідки вказували, що на момент завершення конфлікту потерпілий не знаходився на землі,обвинувачений його тільки стримував та заспокоював

При зверненні ОСОБА_8 до травмпункту у вечері 13.07.2016 року при його огляді не було виявлено перелому лівої плечової кістки та гематоми на ногах та подряпини на колінах, лише встановлено забій голови та можливий струс головного мозку.

Свідок ОСОБА_20 під час судового допиту у судовому засіданні зазначив , що бачив ОСОБА_8 14.07.2016 р. на робочому місці, він скаржився йому, що в нього болить праве плече, а не ліве, як вказував потерпілий.

Зазначені вище факти повністю спростовують покази ОСОБА_8 щодо нанесення йому саме ОСОБА_10 легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком 1 років 6 місяців.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочину не визнав, перед потерпілим не вибачився, не розкаявся та взагалі не надав будь якої критичної оцінки власним злочинним діям.

Також судом не було взято до уваги характер і ступень тяжкості наслідків, які настали внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Так, злочинними діями ОСОБА_10 були спричинені значні матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_8 , які не були відшкодовані.

Крім того, судом не враховано особливу зухвалість з якою ОСОБА_11 наносив тілесні ушкодження потерпілому, який є літньою людиною.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_11 подані письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_11 на підтримку поданої захисником апеляційної скарги та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які подану прокурором апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні цього кримінального правопорушення за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_11 про те, що вина ОСОБА_10 не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_8 , даними ним в ході судового розгляду, допитаних в ході судового розгляду свідків, даними висновків судово-медичних експертиз.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в ході судового розгляду в суді першої інстанції підтвердив, що саме ОСОБА_10 13.07.2016 року наніс йому удар кулаком руки в обличчя від якого він впав на землю, та декілька ударів ногами по тулубу, в тому числі і в область лівого плеча.

За даними висновку судово-медичної експертизи №1088 від 28.07.2016р., проведенням судово-медичної експертизи ОСОБА_8 з урахуванням наданої медичної документації, виявлені в потерпілого тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основи великого горбка лівої плечової кістки з частковим пошкодженням сухожилкові - надосного м`яза ротаторної манжети лівого плечового суглобу, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини у взутті чи будь який інший предмет з подібною характеристикою та кваліфікується, як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; гематоми м`яких тканин обличчя справа з субкон`юктивальним крововиливом правого ока та гематоми м`яких тканин лівого стегна, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк і за обставин на які посилається під експертний ОСОБА_8 та не менш як від чотирьохкратної дії травмуючи факторів.
За даними протоколу проведеного слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 останній розповів та показав механізм та локалізацію спричинених йому обвинуваченим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Відповідно до даних додаткового висновку судово-медичної експертизи №273 від 28.02.2016р., показання потерпілого ОСОБА_8 не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначили суду, що були очевидцями нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, при цьому повністю підтвердили показання потерпілого ОСОБА_8 щодо механізму та локалізації нанесених потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Окрім того, і в ході проведеного за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 останні розповіли слідчому та показали механізм завданих потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

За даними додаткових висновків судово-медичної експертизи №№564,565 від 10.05.2017р., показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дані ними в ході проведення слідчого експерименту не протирічать даним судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 .

Слід зазначити, що показання потерпілого ОСОБА_8 є стабільними, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та підтверджені висновками експертиз, проведених в рамках даного провадження, а тому відсутні підстави вважати їх неправдивими чи ставити під сумнів, про що зазначав в принесеній апеляційній скарзі захисник обвинуваченого. При цьому судом першої інстанції вірно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які, на підтримання версії обвинуваченого, підтвердили наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, однак заперечували при цьому факт нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень. Такі висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та сукупності доказів в даному провадженні. Зокрема, за даними додаткових висновків судово-медичних експертиз №№275,276,277 від 28.02.2017р. проведених за результатами слідчих експериментів з участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , свідки не розповіли та не відобразили локалізації, механізму та кількості встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 , які були встановлені у останнього при проведенні йому судово-медичної експертизи, а ОСОБА_16 відобразила лише локалізацію та механізм одного тілесного ушкодження, а саме в ділянці правого ліктьового суглобу у потерпілого ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, оцінивши вищенаведені докази, які об`єктивно узгоджуються між собою та відображають реальну картину події, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та, відповідно, не взяв до уваги показання самого обвинуваченого та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Не заслуговують на увагу ствердження захисника обвинуваченого в принесеній апеляційній скарзі щодо невідповідності показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 даним судово-медичної експертизи, зокрема щодо виявленої в нього гематоми під правим оком, яка утворилася від удару обвинуваченим кулаком правої руки. Так, в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 за допомогою статиста продемонстрував його розташування та розташування обвинуваченого ОСОБА_10 в тому числі і в момент нанесення удару кулаком правої руки йому в обличчя, при цьому потерпілий знаходився в зігнутому положення правим боком до ОСОБА_22 , що відображено і в фото таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту.

Відсутні підстави, всупереч тверджень апелянта, і для визнання висновку судово-медичної експертизи №1088 від 15.07.2016 р. неналежним доказом в рамках даного провадження, оскільки зазначена експертиза проведена у відповідності до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Не підлягає до задоволення і подана прокурором апеляційна скарга.
При призначенні ОСОБА_10 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, позитивно характеризується, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання, досудову доповідь органу пробації й дійшов правильного висновку про необхідність обрання покарання у вигляді обмеження волі, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.
Підстав для визнання призначеного ОСОБА_10 покарання явно несправедливим за своїм розміром через м`якість немає.
Вірно, з огляду на особу обвинуваченого та обставини справи, судом першої інстанції прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Водночас, апеляційна скарга прокурора не містить жодних доводів щодо безпідставного, на думку прокурора, застосування положень ст.75 КК України.
З огляду на викладене колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4