Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/73/19
Провадження 1-кп/480/212/19
ВИРОК
Іменем України

20 березня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суворівка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України -

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 13.01.2019 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу бару «Фаворит» по вул.Миру в с.Радісний Сад Миколаївського району Миколаївської області, зустрів ОСОБА_5 з яким перебуває у неприязних відносинах у зв`язку з чим між ними виникла словесна сварка. В ході вказаної сварки, у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння будь-яким майном належним ОСОБА_5 . Реалізуючи виниклий умисел на заволодіння чужим майном, під приводом неіснуючого боргу, ОСОБА_4 , побачивши в руках ОСОБА_5 , належний останньому мобільний телефон марки «Леново А5000», відкрито, силою, вихопив його з руки потерпілого.
В свою чергу ОСОБА_5 , боячись можливого фізичного насилля з боку ОСОБА_4 , не вчиняв дій, спрямованих на повернення свого майна.
Після вказаних дій, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись належним ОСОБА_5 телефоном, на власний розсуд, тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

17.01.2019 року у кримінальному провадженні № 0000024 між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.186 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угоди.

Розглядаючи в порядку ч.5 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Так, вчинений ОСОБА_4 злочин, у вчиненні якого він визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.5 ст.474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, а також визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, а також обставин що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовим доказом у кримінальному провадженні є мобільний телефон Леново А5000 з картою мобільного оператора Київстар, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 . На підставі ст.100 КПК України вищевказаний речовий доказ слід залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.369, ч.2 ст.373, ст.374,469,471,474,475 КПК України, суд,-

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17.01.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадження № 0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон Леново А5000 з картою мобільного оператора Київстар вважати повернутим за належністю власнику потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_9

20.03.2019