печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві ОСОБА_3 на постанову прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018, -
ВСТАНОВИВ:
23.08.2018 до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва військової прокуратури Київського гарнізону, здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

14 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся особисто до заступника військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_5 з вимогою надати витяг з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, оскільки заявник бажав заявити клопотання з метою захисту своїх інтересів. Свою вимогу про надання пам`ятки про права та обов`язки ОСОБА_3 виклав письмово про заявнику було відмовлено.
05 травня 2018 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 було винесено ухвалу по справі № 757/10892/18-к якою задоволено скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання посадових осіб військової прокуратури Київського гарнізону вчинити дії та зобов`язано компетентних осіб військової прокуратури Київського гарнізону розглянути заяву заявника від 14 лютого 2018 року відповідно статті 55 КПК України.
17 травня 2018 року з метою підтвердження фактичних даних, які містять інформацію, що кримінальним провадженням ОСОБА_3 було задоволено моральної та майнової шкоди заявник звернувся із письмовим клопотанням про залучення матеріалів в якості доказів (в порядку ст. 56 КПК України) в якому просив залучити 23 (двадцять три) документи, як такі що містять інформацію, що неправомірними діями (які містять ознаки злочину) певних осіб ОСОБА_3 завдано майнової та моральної шкоди.
14 червня 2018 постановою прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України відмовлено.
Скаржник про розгляд скарги повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явився. Проте ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за у відсутність, вимоги скарги повністю підтримує та просить її задовольнити.
Представник військової прокуратури Київського гарнізону в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).
Наряду з викладеним, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана стороною захисту постанова слідчого є немотивованою.

Враховуючи означене, приходжу до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Разом з тим, не підлягає скарга задоволенню у частині зобов`язання військової прокуратури Київського гарнізону визнати ОСОБА_3 потерпілим по справі (кримінальне провадження № 0000013 від 15.02.2018 ч. 2 ст. 383 КПК України), та зобов`язання військової прокуратури Київського гарнізону видати ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого по справі (кримінальне провадження № 0000013 від 15.02.2018 ч. 2 ст. 383 КПК України), оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 62-4, 220, 221, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018 - задовольнити частково.
Скасувати прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018.
Зобов`язати прокурора військової прокуратури Київського гарнізону майора юстиції ОСОБА_4 та/або іншу уповноважену особу військової прокуратури Київського гарнізону у кримінальному провадженні № 0000013 від 15.02.2018 розглянути заяву від 14.02.2018 у порядку ст. 55 КПК України.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1