Справа № 461/1881/19
Провадження № 1-кс/461/2335/19
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

26.03.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

слідчим відділом Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 17.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на виявлені та вилучені в ході огляду місця події 17.03.2019 року грошові купюри.

Клопотання мотивує тим, що вказані купюри в подальшому, можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, метою накладення арешту є забезпечення її збереження, також проведення відповідних експертиз з вказаними купюрами та з метою запобігання можливих наявних ризиків щодо її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник клопотання заперечили з мотивів безпідставності. Вказали, що зазначені грошові купюри є особистою власністю підозрюваного.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом відкритого викрадення чужого майна.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені в ході огляду грошові купюри в національній валюті зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження вищевказаних грошових коштів має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази чи документи, які вказують на необхідність накладення арешту на іноземну валюту. Так, зокрема потерпілий вказав, що в нього викрадені грошові кошти в національній валюті, а сам по собі факт визнання іноземної валюти речовим доказом без належного обґрунтування та підстав для накладення арешту не може слугувати законною підставою для задоволення клопотання в цій частині.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, грошові кошти в національній валюті вилучені у підозрюваного являються речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, приходжу до висновку, що клопотання в цій частині є обґрунтованим. Разом з тим, в ході розгляду клопотання не встановлено законних підстав для накладення арешту на грошові кошти в іноземній валюті.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на виявлені та вилучені в ході огляду місця події 17.03.2019 року грошові купюри: номіналом 100 гривень серійний номер СЖ7618955, номіналом 100 гривень серійний номер СД6946323, номіналом 200 гривень серійний номер УИ0143417, номіналом 20 гривень серійний номер АЄ2441841, номіналом 10 гривень серійний номер ЮЖ2563817, номіналом 10 гривень серійний номер ЮЖ2563817, номіналом 100 гривень серійний номер КЛ4512207, номіналом 200 гривень серійний номер ХБ3710999, номіналом 10 гривень серійний номер ЮЖ2563817, номіналом 2 гривні серійний номер ТЕ1082383, номіналом 1 гривня серійний номер УЄ5207429, номіналом 1 гривня серійний номер СГ7415369, номіналом 1 гривня серійний номер РЛ3661118, номіналом 2 гривні серійний номер СД6823237, номіналом 1 гривня серійний номер РЄ2588118, номіналом 20 гривень серійний номер ТЗ2720310, номіналом 10 гривень серійний номер ЦЄ5213503, номіналом 10 гривень серійний номер ЮД9501304, номіналом 10 гривень серійний номер ЮЖ2563817, номіналом 10 гривень серійний номер ЦЖ8223068.

У решті клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1