КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/943/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , з доповненнями, внесеними останньою до неї, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000413, а саме на автомобіль «Volvo ХС 70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора і з метою забезпечення збереження речового доказу накласти арешт, тобто позбавити права на відчуження, користування та розпорядження рухомим майном, на автомобіль «Volvo ХС 70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Волинського УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11.

30 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду від прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 надійшли доповнення до її апеляційної скарги, в яких вона просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення збереження речового доказу накласти арешт, тобто позбавити права на відчуження, користування та розпорядження рухомим майном, на автомобіль «Volvo ХС 70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 . Зокрема, прокурор ОСОБА_8 зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що визнання майна речовим доказом незалежно від наявності у нього статусу тимчасово вилученого під час обшуку є самостійною підставою для накладення на нього арешту у випадку наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Як вказує апелянт, пропуск визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України строку на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку, тягне за собою процесуальні наслідки повернення майна власнику, однак не може призвести до втрати ним ознак, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, та обов`язку сторони обвинувачення звернутися із клопотанням про накладення на нього арешту з метою забезпечення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. При цьому автор апеляції зазначає, що на даний час виконано вимоги закону щодо повернення тимчасово вилученого майна власнику, однак, як зауважує прокурор, це не позбавляє сторону обвинувачення повноважень та обов`язку звертатися з клопотанням до суду про накладення арешту на автомобіль «Volvo ХС 70», як на речовий доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт наголошує, що автомобіль «Volvo ХС 70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був використаний ОСОБА_7 як засіб для вчинення злочину з метою приховування фактів отримання грошових коштів та спілкування з особою, яку він вважав посередником у його неправомірних вимогах, забезпечення можливого оперативного залишення місця пригоди у випадку викриття його дій працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, прокурор стверджує, що зазначений автомобіль був застосований його фактичним володільцем та користувачем як знаряддя вчинення злочину і, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом, який може бути використаний у кримінальному провадженні для доказу фактів та обставин, які підлягають доказуванню в ході досудового розслідування. Також апелянт зазначає, що у транспортному засобі відбулася зустріч, під час якої ОСОБА_7 отримано неправомірну вигоду, а тому, за переконанням прокурора, автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані у доказуванні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника володільця майна ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 , з доповненнями, внесеними останньою до неї, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000413, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що ОСОБА_7 на початку червня 2018 року, діючи з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , зловживаючи наданою йому владою та службовим становищем, розробив план вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що оперуповноважений СКП Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 , всупереч законодавству України, займається також і іншою діяльністю, не пов`язаною з виконанням своїх службових обов`язків, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, створив умови для складання на останнього протоколу про адміністративне правопорушення.

З метою конспірації своїх злочинних дій та унеможливлення бути викритими правоохоронними органами, ОСОБА_7 залучив в якості посередника до вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_11 , який не є працівником правоохоронного органу.

Так, 22 червня 2018 року оперуповноважений СКП Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 був викликаний до Волинського УВБ ДВБ Національної поліції України, де, відповідно до раніше розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, у ОСОБА_10 було відібрано пояснення, при цьому без жодних матеріалів перевірок, які знаходяться в провадженні Волинського УВБ ДВБ НП України.

Того ж числа ОСОБА_11 повинен був повідомити ОСОБА_10 , що має можливість вплинути на т.в.о. начальника Волинського УВБ ДВБ НП України, який, користуючись своїми повноваженнями, знищить усі документи, пов`язані із протиправною діяльністю ОСОБА_10 , при обов`язковій умові сплати останнім неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_11 , усвідомивши, що може стати співучасником злочину, відмовився виконувати відведену йому роль у вчиненні кримінального правопорушення, а звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 неодноразово висловлював вимогу ОСОБА_11 щодо повідомлення ОСОБА_10 про можливість знищення усіх документів, пов`язаних із його протиправною діяльністю, за умови сплати обумовленого розміру суми неправомірної вигоди.

11 липня 2018 року ОСОБА_11 , будучи залученим працівниками правоохоронних органів до викриття злочинної діяльності ОСОБА_7 , в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в автомобілі «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Львівська, 85, передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 3000 доларів США у якості неправомірної вигоди за знищення документів, пов`язаних із протиправною діяльністю ОСОБА_10 , та не притягнення останнього до відповідальності. При цьому ОСОБА_7 , отримавши зазначені грошові кошти в сумі 3000 доларів США, відрахував з них 500 доларів США та передав їх ОСОБА_11 за виконану ним роботу.

В ході обшуку вказаного транспортного засобу, проведеного 11 липня 2018 року на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, в дверях автомашини поруч з кріслом водія виявлено грошові кошти неправомірну вигоду, отриману ОСОБА_7 в сумі 2500 доларів США, а сам автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за результатами слідчої дії було вилучено та залишено на зберіганні в ГУ НП у Волинській області за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

12 липня 2018 року автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні і визначено його місце зберігання Волинське УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_9 .

30 серпня 2018 року (датоване 28 серпня 2018 року) прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тобто позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження рухомим майном, а саме на автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Волинського УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вищезазначеного автомобіля як речового доказу у кримінальному провадженні.

01 жовтня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва в задоволенні зазначеного клопотання прокурора було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження № 0000413, про накладення арешту на автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Волинського УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_12 , представника володільця майна ОСОБА_6 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх доказів і правових підстав для накладення арешту на автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Волинського УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11, оскільки в клопотанні та долучених до нього матеріалах не обґрунтовано і в судовому засіданні не доведено, що автомобіль «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вилучені в автомобілі грошові кошти (предмет неправомірної вигоди) не містили відповідного маркування фарбою або іншими засобами, а були заздалегідь ідентифіковані органом досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя правильно вказав, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 11 липня 2018 року, поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

З урахуванням цього колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про арешт майна, а саме автомобіля «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Правильність такого рішення випливає також і з наступного.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, прокурор, ставлячи питання про накладення арешту на майно, хоча і додав до клопотання постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 про визнання автомобіля «Volvo ХС70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні, однак у вказаній постанові слід визнати надуманими посилання на те, що цей автомобіль є знаряддям злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використаний у кримінальному провадженні для доказу фактів і обставин, які підлягають доказуванню в ході досудового розслідування, та містить інші відомості, які можуть бути використані у доказуванні. Зокрема, в даному випадку автомобіль, в якому була передана ОСОБА_7 неправомірна вигода, є лише місцем, де безпосередньо було вчинено кримінальне правопорушення, а місце вчинення кримінального правопорушення не підпадає під критерії, зазначені у ст. 98 КПК України. Таким місцем могли бути будь-який будинок, службовий кабінет, квартира, вулиця, парк, громадський транспорт тощо, але це не значить, що вони є речовими доказами у кримінальному провадженні, причому, досудове розслідування у якому проводиться за ознаками ч. 3 ст. 368 КПК України. Тому доводи прокурора про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , з доповненнями, внесеними останньою до неї, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000413, а саме на автомобіль «Volvo ХС 70», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Волинського УВБ ДВБ НП України за адресою: місто Луцьк, вул. Винниченка, 11, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , з доповненнями, внесеними останньою до неї, залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4