№ 1-кп/331/115/2019
ЄУН 331/3156/18
У Х В А Л А

21 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі у кримінальне провадження № 1-кп/331/115/2019 за фактом скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлене клопотання про визнання очевидно недопустимими докази сторони обвинувачення, а саме: протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_6 від 10.04.2018 року, під час якого проводився огляд змісту текстових повідомлень електронної програми передання інформації «WhatsApp» та електронної поштової скриньки з повідомленнями. Вважав, що у даному випадку наявні грубі порушення прав особи на приватне спілкування, втручання у яке можливе лише за дозволом суду, якого у даному випадку орган слідства не отримував. Оскільки слідчим були порушені ст.. 14 та 258 КПК України, просив визнати вказаний протокол та постанову про визнання мобільного телефону речовим доказом очевидно недопустимими доказами.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої та її захисника та зазначила, що огляд мобільного телефону проводився за добровільною згодою ОСОБА_6 , який особисто надав доступ до його електронної скриньки та повідомлень у програмі «WhatsApp», тому у даному випадку ніяких порушень норм КПК України не відбулося. Крім того, просила врахувати, що слідчий звертався до слідчого судді із клопотанням із наданням тимчасового доступу до мобільного телефону ОСОБА_6 та його поштової електронної скриньки, однак слідчому було відмовлено з тих підстав, що цю слідчу дію можливо провести і без ухвали слідчого судді за наявності добровільної згоди володільця майна, що і було зроблено слідчим.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту протоколу від 10.04.2018 року слідчим було проведено огляд мобільного телефону «SONY» у корпусі сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , під час якого оглянуто зміст повідомлення програми «WhatsApp» абоненту « ОСОБА_7 » та здійснено доступ за добровільною згодою ОСОБА_6 до його електронної поштової скриньки та оглянуто одне вихідне повідомлення на певну електронну пошту із дослідженням його змісту. Слідча дія проводилась за участю ОСОБА_6 та за його добровільною згодою на її проведення.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ст.. 258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання. Спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб. Втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є: 1) аудіо-, відеоконтроль особи; 2) арешт, огляд і виїмка кореспонденції; 3) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; 4) зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Зі змісту наведеної вище норми права вбачається, що втручання у приватне спілкування може відбуватися лише безпосередньо під час його здійснення тобто у момент передання інформації між абонентами. У такому разі закон вимагає отримання дозволу слідчого судді на проведення негласної слідчої (розшукової) дії.

У судовому засіданні встановлено, що під час огляду телефону ОСОБА_6 не здійснювалося зняття інформації безпосередньо під час її передання між абонентами, проводився огляд вже відправленої та отриманої іншим абонентом інформації за добровільною згодою одного з абонентів, тому вважати таким, що порушує право особи на приватне спілкування, отримання інформації із телефону ОСОБА_6 після спливу певного проміжку часу шляхом огляду його мобільного телефону, неможна, оскільки закон не вимагає отримання попереднього дозволу слідчого судді перед проведенням такої слідчої дії як огляд предметів. За таких обставин вважати очевидно недопустимим доказом протокол огляду мобільного телефону від 10.04.2018 року та інших похідних від цього протоколу доказів підстав не вбачається.

За таких обставин, клопотання захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 87, 89, 369, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання протоколу огляду мобільного телефону від 10.04.2018 року очевидно недопустимим доказом відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1