Справа № 199/3139/19
У Х В А Л А
іменем України
21 травня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000088 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:

Статтею 14 Конституції України проголошено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 112 Земельного кодексу України охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів, для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено підстави набуття права на землю, зокрема, придбання права на землю громадянами та юридичними особами, що здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України проголошено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідального рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Відповідно до ст. 23 закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Охоронні зони уздовж повітряних ліній електропередачі встановлюються у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі.

Відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 14 березня 1997 року №209, охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстань, зокрема для повітряних ліній напругою 150 кВ - 25 метрів.

Так, ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу-місцевого самоврядування про її передачу у власність чи користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, права постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, умисно самовільно зайняв земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,0227 га для розміщення автомобільної газозаправної станції.

Спеціалістами Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки по фактичному розташуванню автомобільної газозаправної станції, яка розташована на АДРЕСА_2 . За результатами проведеної перевірки Управлінням з контролю за використанням та охороною земель складено акт №241-ДК/212/АП/09/01/19 від 15.03.2019 та встановлено, що вказана земельна ділянка площею 0,0227 га, самовільно зайнята ОСОБА_5 і використовується під фактичне розміщення автомобільної газозаправної станції за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, права постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Крім того встановлено, що частина земельної ділянки знаходиться в охоронній зоні повітряної лінії електропередачі напругою 150 кВ.

Таким чином, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законом підстав, а саме, права власності або користування (оренди) земельною ділянкою, діючи умисно, всупереч ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116, 124, 125, 211 Земельного кодексу України, ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», п. 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 14 березня 1997 року №209, з невстановленого в ході досудового розслідування періоду по 19 березня 2019 року, для особистих потреб, без правовстановлюючих документів, умисно самовільно зайняв земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,0227 га, яка розташована в охоронній зоні повітряної лінії електропередачі, спричинивши при цьому територіальній громаді м. Дніпро майнову шкоду на загальну суму 2276,12 гривень.

За обвинувальним актом зазначені діяння ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 44, 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження просить закрити.

Клопотання обґрунтовується тим, що шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 2276,12 грн. він добровільно відшкодував, під час досудового розслідування провину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості.

Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечила проти задоволення клопотання, оскільки самовільно захоплена земельна ділянка на цей час, згідно наданих обвинуваченим доказів, звільнена, а завдана злочином шкода територіальній громаді м. Дніпра відшкодована в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 також не заперечив проти закриття кримінального провадження з цих підстав.

Суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення … закрити провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як передбачено ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Суд виходить з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке за приписами ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та не є корупційним злочином, перелік яких наведений у примітці до ст. 45 КК України.

За довідкою ОКС ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні та щиро покаявся.

Прокурором ОСОБА_3 підтверджений той факт, що на стадії досудового розслідування обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину.

Обвинуваченим надана копія банківських квитанції, за якою ОСОБА_5 28 березня 2019 року повністю відшкодував завдану ним, згідно обвинувального акту, шкоду у розмірі 2276,12 грн.

На підставі наведених обставин, наявні визначені ст.ст. 44, 45 КК України умови для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 288, 314, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000088 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

21.05.2019