КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1641/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року, -
в с т а н о в и л а:
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що посилання слідчого судді на вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України, із застосуванням приписів ч. 4 ст. 304 КПК України, як підставу відмови у відкритті провадження є помилковим.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя не надав оцінки діям слідчого, не зважаючи на те, що у скарзі до слідчого судді відносно процесуальних повноважень ним було зазначено, що зловживаючи службовим становищем та нехтуючи вимоги ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий не здійснює відповідні процесуальні дії, покладені на нього законом, обмежує його права, свободи та інтереси, як учасника кримінального провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував щодо поданої апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, у них відсутні відомості про отримання ОСОБА_6 копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року, про те, як зазначив в апеляційній скарзі останній, копію оскаржуваної ухвали він отримав 09 лютого 2019 року, та як убачається, в матеріалах провадження, відповідно до штампу на конверті подав апеляційну скаргу 14 лютого 2019 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Враховуючи, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, для оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді, підстави для вирішення питання про поновлення йому строку апеляційного оскарження відсутні.
Рішення слідчого судді вмотивоване тим, що ОСОБА_6 подав скаргу про його визнання судом потерпілою у кримінальному провадженні особою та зобов`язання слідчого другого слідчого відділу другого управління організації досудових розслідувань ОСОБА_8 вчинити дії у кримінальному провадженні № 0000005 від 02.01.2019, що не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Також слідчий суддя роз`яснив, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. Проте, із змісту скарги та доданих до неї додатків не вбачається, що слідчим, якому доручено проведення досудового розслідування, або процесуальним керівником - прокурором у кримінальному провадженні приймалося процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні його потерпілим.
З таким рішенням слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Так, слідчий суддя встановив, що подана скарга ОСОБА_6 виходить за межі предмету оскарження, який встановлено законодавчим органом на стадії досудового розслідування, а дії які оскаржує скаржник, не передбачені положеннями ст. 303 КПК України, оскільки слідчим не приймалося процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим.
Тому вірно зазначив слідчий суддя, що згідно з положеннями процесуального закону слідчий суддя не наділений повноваженнями визнання особи потерпілою у кримінальних провадженнях, крім випадків коли оскаржується процесуальне рішення слідчого про таку відмову.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 подав скаргу про зобов`язання слідчого вчинити дії та визнання слідчим суддею ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000005, яка не узгоджується з положеннями ст. 303 КПК України, а тому відмовив у відкритті провадження.
Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.

Зокрема, статтею 303 КПК України визначені конкретні види бездіяльності, дій слідчого чи прокурора, а також процесуальні рішення цих посадових осіб, які можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Цей перелік є вичерпним, а тому будь-що інше, в даному випадку про зобов`язання слідчого вчинити дії та визнання слідчим суддею ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000005, під час проведення досудового розслідування до слідчого судді не оскаржується, а відповідно до положень ч. 2 ст. 303 КПК України може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді,згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Стосовно твердження апелянта, що слідчий суддя не надав оцінки діям слідчого, не зважаючи на те, що у скарзі до слідчого судді відносно процесуальних повноважень ним було зазначено, що зловживаючи службовим становищем та нехтуючи вимоги ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий не здійснюючи відповідні процесуальні дії, покладені на нього законом, обмежує його права, свободи та інтереси як учасника кримінального провадження, то таке твердження є безпідставним, оскільки частиною 5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Оскільки переконливих аргументів, які б узгоджувалися з положеннями кримінального процесуального закону, на спростування таких висновків слідчого судді ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не встановлено, в матеріалах провадження не міститься даних про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про зобов`язання слідчого вчинити дії та визнання слідчим суддею ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000005, - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3