Справа № 573/904/18
Номер провадження 1-кп/573/13/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 02 січня 2018 року за №0000004 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця села Парменовка Рильського району Курської області, зі спеціальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера за віком, працюючого інспектором групи технічного аудиту Білопільської дільниці філії Лебединського РЕМ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 01 січня 2018 року близько 16 год. 35 хв., керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ 2121 «Нива», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яка виражалась у відсутності загальмовування задніх коліс, та рухався по проїзній частині вул. Макаренка в напрямку перехрестя з вул. Полтавський полк в м. Білопілля Сумської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, ОСОБА_4 зневажив безпекою дорожнього руху, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.2, 13.3 Правил дорожнього руху України під час виконання маневру лівого повороту з вул. Макаренка на вул. Полтавський полк не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкістю руху в умовах видимості проїзної частини, при виявленні пішохода своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до повної його зупинки, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка в порушення вимог п. п. 4.1, 4,2, 4.4 Правил дорожнього руху України рухалася проїзною частиною у зустрічному напрямку, тримаючи велосипед в руках.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких померла у приймальному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні.

Смерть потерпілої ОСОБА_10 настала внаслідок відкрито черепно-мозкової травми, у вигляді забою-розчавлення тканини головного мозку в лівій лобній та правій потиличній частках, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою лівої півкулі, лінійного перелому кісток основи черепа, крововиливи в шлуночки мозку.

ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, якими встановлено:

- п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
- п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, у виді смерті ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 протягом всього розгляду провадження свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнавав частково, суду пояснив, що 01 січня 2018 року близько 16:20 год. на автомобілі ВАЗ 2121, що належить його покійному тестю ОСОБА_11 , рухався по головній дорозі від автовокзалу по вул. Макаренка в напрямку вул. 40 років Перемоги в м. Білопілля. Проїзна частина була сухою, на вулиці були сумерки, тому він рухався із включеним ближнім світлом фар. Автомобіль у нього був справний, тому не згоден з тим, що в обвинувальному акті вказано, що були несправності.

Не доїжджаючи до перехрестя вулиць Макаренка та Полтавський полк, де йому потрібно було повернути вліво, побачив мопедиста, який збирався здійснювати поворот зі своєї полоси руху, а тому пропускав його. В момент повороту та об`їзду мопеда різко перед собою, метрів за 3-4, побачив жінку з велосипедом в руках. Не гальмуючи, зразу різко вивернув кермо вліво, щоб уникнути наїзду, після чого зупинився. Мопед поїхав в своєму напрямку. Вийшов з автомобіля і побачив, що на дорозі лежить жінка. Він не бачив як її збив, тим паче удару не було, можливо зачепив велосипед. ОСОБА_4 зателефонував сину і попросив його викликати карету швидкої допомоги та поліцію. Приїхали швидка допомога і забрала потерпілу, а його доставили в поліцію.

В момент ДТП швидкість руху у нього була 15-17 км/год, на перехресті вулиць, де сталась ДТП, не горіло вуличне освітлення. Не може пояснити чому не гальмував в момент виникнення перешкоди у виді пішохода ОСОБА_10 . Не згоден з протоколом слідчого експерименту, оскільки вважає, що його не правильно провели, бо були не ті погодні умови. Зауважень під час його проведення ніяких не висловлював ні він, ні його захисник, який був присутній під час даної слідчої дії. Після проведення слідчого експерименту він в інтернеті прочитав як його правильно потрібно проводити, а з ним слідчий експеримент був проведений не так.

Винуватість визнав частково, бо не збивав потерпілу і до даного часу не розуміє як трапилась ДТП. Потерпіла виникла зненацька і при цьому рухалась по дорозі з порушенням Правил дорожнього руху.

Хоча обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав свою винуватість у інкримінованому йому злочині, але вона підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які суду пояснили наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що працює і мешкає із сім`єю в м. Суми. В м. Білопіллі мешкали його батьки. ОСОБА_10 це його мати. 01 січня 2018 року, близько 16:50 год., йому зателефонував племінник і сказав, що з бабусею щось трапилось. Він зателефонував сестрі ОСОБА_6 , яка йому сказала, що мама попала в ДТП і зараз перебуває в лікарні. Також вона сказала, що виїжджає з м. Ромни в м. Білопілля. Через деякий час зателефонувала сестра і сказала, що маму з лікарні в м. Білопілля везуть до лікарні в м. Суми. Тому вони з нею домовились чекати приїзду автомобіля з матір`ю в м. Суми. Дочекались автомобіль швидкої допомоги, мама була без свідомості, її зразу направили в реанімацію, але вона через декілька хвилин там померла. Очевидцем ДТП він не був.

Мати, як всі люди в її віці, хворіла на певні хвороби, у неї був цукровий діабет, були певні проблеми з тиском, але свідомості вона ніколи не втрачала. Читала в окулярах, але ходила без них і нормально бачила.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що із сім`єю мешкає в м. Ромни. ОСОБА_10 це її мати. 01 січня 2018 року близько 16:45 год. зателефонувала сусідка їх батьків з м. Білопілля і повідомила, що ходять чутки, що мама потрапила в ДТП і зараз перебуває в лікарні в м. Білопілля. Вона зателефонувала на мобільний телефон матері, але на перший дзвінок ніхто не відповів. Тоді вона зателефонувала вдруге і їй відповіла медсестра з Білопільської ЦРЛ та сказала, що мати в лікарні, травми у неї несумісні із життям. ОСОБА_6 сказала своєму синові, щоб він зателефонував її брату ОСОБА_7 .. Вони з чоловіком виїхали в м. Суми близько 17 год. По дорозі вона весь час телефонувала медсестрі, яка їй говорила, що мати в тяжкому стані, у них в лікарні немає відповідно апаратури і її повезуть в м. Суми. Мати привезли до лікарні в м. Суми, зразу доправили до реанімації, але вона там померла через незначний час.
Експерт ОСОБА_8 суду пояснив, що проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_10 . При дослідженні встановлено, що смерть останньої настала внаслідок дифузної травми головного мозку, перелому основи черепу, руйнування головного мозку. Вказані тілесні ушкодження є тяжкими. Тілесні ушкодження не характерні для падіння з висоти власного зросту. В даному випадку було падіння потерпілої з прискоренням. У неї, ймовірніше, був контакт з автомобілем, коли він її злегка зачепив, а це набагато гірше, ніж прямий удар, навіть коли автомобіль рухається із невеликою швидкістю. Дотик автомобілем був боковою частиною. Потерпіла була одягнута в теплий одяг, тобто шапку, дублянку, тому удари на тілі від падіння і не відобразилися. Синець на оці у неї від падіння, а не від удару автомобілем.

Експерт ОСОБА_9 суду пояснив, що під час досудового розслідування кримінального провадження проводив дві автотехнічні, транспортно-трасологічну експертизи та експертизу технічного стану автомобіля. Всі свої висновки підтримує повністю.

Під час дослідження технічного стану автомобіля ним були виявлені несправності гальмівної системи, що виникли в процесі експлуатації транспортного засобу. Ці несправності не відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, але вони не впливають на основні функції автомобіля і не вплинули на дорожньо-транспортну пригоду.

Причинами ДТП були порушення ПДД з боку водія ОСОБА_4 . При проведенні автотехнічних експертиз він використовував вихідні дані, які під час слідчого експерименту надавав сам обвинувачений. З його пояснень і встановлювалась швидкість руху, видимість та оглядовість дороги. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 вказав, що рухався зі швидкістю 20 км/год, тому відповідні розрахунки для встановлення обставин ДТП проводились з даної величини.

Незважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який частково визнав свою винуватість в дорожньо-транспортній пригоді, яка призвела до спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що потягли її смерть, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується також наступними письмовими доказами.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 січня 2018 року, що був складений слідчим Білопільського ВП ОСОБА_12 у період часу з 17:10 год. до 18 год., плану-схеми та фототаблиці до нього, місцем ДТП є перехрестя вулиць Макаренка та Полтавський полк м. Білопілля біля будинку №7. Дорожня розмітка на дорозі відсутня, рух у двох напрямках, покриття дороги асфальтобетонне, сухе, чисте та без вибоїн. В автомобілі рульове керування справне, колеса і шини знаходяться в цілому стані. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч або ліворуч відсутні. На місці ДТП виявлені автомобіль ВАЗ 2121 бежевого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_11 , на якому зовні видимі ушкодження відсутні, велосипед з жіночою рамою блакитного кольору, уламок пластику. Сліди гальмування відсутні (том 1 а. п. 80-94).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01 січня 2018 року оглядом встановлено, що в приймальному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні виявлений труп ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями (том 1 а. п. 95-98).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 01 січня 2018 року, в кабінеті №1 Білопільського ВП потерпіла ОСОБА_6 видала працівникам поліції речі померлої ОСОБА_10 , а саме: взуття чоботи чорного кольору, куртку-дублянку коричневого кольору та головний жіночий пуховий платок сірого кольору (том 1 а. п. 100-101).

Постановами слідчого від 02 січня 2018 року речовими доказами в провадженні були визнані автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до майданчику зберігання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок, пару чобіт шкіряних чорного кольору, дублянка-куртка коричневого кольору, що належали ОСОБА_10 , уламок з пластикового предмету чорного кольору, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області (том 1 а. п. 103, 104).

Відповідно до ухвал слідчого судді Білопільського районного суду від 03 січня 2018 року на автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок та пару чобіт шкіряних чорного кольору накладено арешт (том 1 а. п. 105-108).

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 11 травня 2018 року та плану-схеми до нього, який проводився з участю свідка ОСОБА_4 , останній на місці дорожньо-транспортної пригоди розказав та показав, як і при яких обставинах 01 вересня 2018 року відбувся наїзд автомобілем ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням на потерпілу ОСОБА_10 .. Дана слідча дія проводилась з участю захисника ОСОБА_5 .. Протокол підписаний ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 , зауважень та доповнень з їх боку не надходило (том 1 а. п. 119-126).

Вказаний протокол слідчого експерименту сторона захисту не просила визнати неналежним або недопустимим доказом.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 23 травня 2018 року, який проводився з участю підозрюваного ОСОБА_4 , останній на місці дорожньо-транспортної пригоди розказав та показав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01 вересня 2018 року з участю автомобіля ВАЗ 2121 «Нива» д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням та пішохода ОСОБА_10 . Дана слідча дія також проводилась з участю захисника ОСОБА_5 .. Протокол підписаний ОСОБА_4 , адвокатом, зауважень та доповнень з їх боку не надходило. Під час даного слідчого експерименту ОСОБА_4 зазначив ті ж самі дані, що і під час слідчого експерименту 11 травня 2018 року (том 1 а. п. 129-134).

Сторона захисту вказаний протокол також не просила визнати неналежним або недопустимим доказом, обвинувачений ОСОБА_4 лише зазначив суду, що після проведення слідчих експериментів він в інтернеті ознайомився з правилами проведення слідчих експериментів, а тому вважає, що слідчі експерименти з його участю проводились неправильно. Але при цьому суду не конкретизував у чому полягає ця неправильність.

Як вбачається з посвідчення водія № НОМЕР_2 від 13 грудня 2001 року, ОСОБА_4 має право на керування транспортними засобами категорії «В» (том 1 а. п. 139).

Згідно з технічним паспортом автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з НОМЕР_1 належить ОСОБА_11 .. Як зазначив суду ОСОБА_4 , ОСОБА_11 був його тестем.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5247466 ОСОБА_4 01 грудня 2017 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність від ДТП, строк дії даного полісу до 01 грудня 2018 року (том 1 а. п. 141).

Винуватість ОСОБА_4 також підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №26 від 29 січня 2018 року, з якого вбачається, що на момент проведення експертного огляду автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 його система рульового керування знаходилася у непрацездатному стані через перевищення максимально допустимої величини сумарного кутового проміжку. Робоча гальмівна система знаходилася у технічно несправному та частково відмовному стані через відсутність важеля приводу регулятора тиску на місці його конструктивного розташування, перевищення величини робочого ходу гальмівної педалі та відсутність загальмування задніх коліс. Ходова частина знаходилася у працездатному стані, при якому вона здатна виконувати задані функції в межах, встановлених нормативно-технічною документацією. Виявлені технічні несправності системи рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 характерні для виникнення до дорожньо-транспортної пригоди і водій мав можливість виявити їх до дорожньо-транспортної пригоди (том 1 а. п. 158-164).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №27 від 29 січня 2018 року контактна взаємодія відбулася між шиною переднього колеса велосипеда та правою частиною накладки переднього бампера автомобіля, правою стійкою передньої корзини велосипеда та правою частиною накладки переднього бампера автомобіля, в районі правої частини номерного знаку, а також між правою задньою частиною корзини велосипеда та центральною верхньою частиною панелі передка автомобіля. Місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на проїзній частині вул. Полтавський полк, перед, відносно напрямку вище зазначеної вулиці від перехрестя, «уламком пластику», який на схемі позначений умовною позначкою №3, на відстані 2,385,95 м відносно краю проїзної частини, який під час огляду місця ДТП обирався за орієнтир (том 1 а. п. 168-174).

Також винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині підтверджується висновками судових автотехнічних експертиз №130 від 16 травня 2018 року та №135/130 від 29 травня 2018 року, з яких вбачається, що в даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля ВАЗ 2121 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 12.2, 12.2 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2121 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода (том 1 а. с. 177-182, 186-191).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №8/5 від 02 лютого 2018 року смерть ОСОБА_10 наступила в результаті дифузної травми головного мозку, супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові оболонки та руйнуванням тканини головного мозку (том 1 а. п. 127-128).

Як вбачається з висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №74/360/2018 від 11 січня 2019 року, згідно висновку експерта №8/5 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: голови синець верхньої повіки правого ока, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні зліва, крововилив під м`якою мозковою оболонкою лівої півкулі мозку, розчавлення тканини мозку в нижній частині лівої лобної частки та у правій потиличній частці, перелом кісток основи черепа (задньої черепної ямки з переходом на середню черепну ямку), кров у шлуночках мозку. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів по механізму удару, протиудару, розтягнення, стиснення, прогину.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, у вигляді забою-розчавлення тканини головного мозку в лівій лобній та правій потиличній частках, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою лівої півкулі, лінійного перелому кісток основи черепа, крововиливи в шлуночки мозку.

Враховуючи об`єм черепно-мозкової травми, вона спричинена незадовго до настання смерті і знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, яка мала місце 01 січня 2018 року.

Ушкодження у потерпілої не мають характерних для транспортної травми особливостей, а за своїми властивостями вказують на травматичну дію тупих предметів, що не виключає можливості їх спричинення і при ДТП (падіння тіла на покриття дороги).

Враховуючи зафіксовані на плані схемі до протоколу ДТП кінцеве положення велосипеда, який знаходиться з правого боку автомобіля в кінцевому його положенні, та плями крові, яка знаходиться попереду автомобіля в кінцевому його положенні, а також локалізацію та характер тілесних ушкоджень, які локалізуються тільки на висоті голови потерпілої, відсутність механічних пошкоджень, потертостей та нашарувань в верхній частині капоту та на передньому вітровому склі автомобіля ВАЗ 2121 «Нива» д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням напрямку векторів відкидання велосипеда та потерпілої, найбільш вірогідно, що потерпіла в момент контакту з передньою частиною автомобіля знаходилася у вертикальному положенні, ведучи велосипед зліва від себе.

Відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 є характерною для так званої травми прискорення і спричинена внаслідок падіння з вертикального положення з контактуванням потиличною ділянкою голови справа з тупою переважаючою поверхнею. Такий об`єм травми є характерним для падіння на площину з наданням тілу початкового прискорення, яке може бути зумовлене як безпосередньою взаємодією автомобіля «Нива» з потерпілою (більш імовірно), так і первинною взаємодією транспортних засобів (наїзд автомобіля на велосипед) (том 2 а. п. 9-19).

Жоден із наданих суду стороною обвинувачення доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Часткове визнання своєї винуватості ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що його вини не має у ДТП, оскільки потерпіла зненацька з`явилась на дорозі і він не задів її автомобілем, бо на ньому відсутні будь-які пошкодження. Вважає, що вона сама впала.

Але вказана позиція обвинуваченого спростовується висновками автотехнічних експертиз та комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи, відповідно до яких тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілої, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, характері для падіння на площину з наданням тілу початкового прискорення, яке сама собі вона не могла надати. Крім того, у ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу, була технічна можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом дотримання вимог пунктів 10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення потерпілою ОСОБА_10 , як пішоходом, п. п. 4.1, 4.2, 4.4 Правил дорожнього руху України, хоча й мали місце, але вони не знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали у виді смерті ОСОБА_10 ..

Крім того, джерелом підвищеної небезпеки в даній дорожній ситуації є саме транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_4 ..

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в даному провадженні доведена повністю і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання та роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, не інвалід, за віком пенсіонер і продовжує працювати, злочин, за який він засуджується, є тяжким і вчинений ним з необережності.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, оскільки під час досудового розслідування він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; вперше притягується до кримінальної відповідальності; повне добровільне відшкодування потерпілим майнової шкоди.

В обвинувальному акті як пом`якшуюча обставина ОСОБА_4 зазначено щире каяття.

Але суд не може врахувати зазначену вище обставину як таку, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду з його боку каяття не було.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю лише в судових дебатах.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд враховує, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що із врахуванням вище зазначеного ОСОБА_4 потрібно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, який вони в подальшому уточнили. У позові вказують, що у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_6 понесла витрати на ритуальні послуги і товари для поховання в сумі 8595 грн. та поминальні обіди в сумі 5800 грн., а ОСОБА_7 витратив 12000 грн. на придбання надгробного пам`ятника. Крім того, вказують, що у зв`язку зі смертю матері їм заподіяно моральну шкоду, яка полягає у втраті близької людини. Посилаючись на викладені обставини, просять стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 14395 грн. майнової та 70000 грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_7 12000 грн. майнової та 70000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілі від стягнення майнової шкоди відмовились у зв`язку з добровільним її відшкодуванням ОСОБА_4 .

Обвинувачений позови про стягнення моральної визнав частково по 15000 грн. кожному потерпілому.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республики Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з полісом №АК/5247466 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПАТ НАСК «Оранта».

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Потерпілими позови про відшкодування моральної шкоди заявлено лише до обвинуваченого ОСОБА_4 і суд має право розглядати позов лише в межах заявлених вимог.

До страхової компанії, в якій ОСОБА_4 застрахував цивільно-правову відповідальність, потерпілі з питанням щодо відшкодування завданої моральної шкоди не звертались і не отримали її відмову у виплаті страхового відшкодування, а безпосередньо звернулися з позовом до обвинуваченого.

Але як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №755/18006/15-ц від 04.07.2018, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього

Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Суд вважає, що втрата матері потерпілими безумовно призвела до душевних переживань, порушила звичайний спосіб життя ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто завдала їм моральної шкоди, при визначенні розміру відшкодування якої суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, характер і тривалість цих втрат, їх наслідки та інші обставини, що мають значення. А тому, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обставини справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди на користь кожного потерпілого становить 70000 грн.

Враховуючи вимоги ст. 27 вказаного Закону, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові №755/18006/15-ц від 04.07.2018, суд вважає, що вимоги потерпілих до обвинуваченого щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню: в розмірі 47662 грн. на користь потерпілої ОСОБА_6 та в розмірі 44662 грн. на користь потерпілого ОСОБА_7 ( ОСОБА_4 добровільно йому відшкодовано 3000 грн.), оскільки кошти в сумі по 22338 грн. кожному потерпілому підлягають відшкодування страховою компанією (12 мін.з.п х 3723 грн. мін. з.п. станом на 01.01.2018 = 44676 грн. : 2 потерпілих = 22338 грн.).
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів в сумі 5244 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 03 січня 2018 року накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок, пару чобіт шкіряних чорного кольору, дублянку-куртку коричневого кольору, уламок з пластикового предмету чорного кольору, який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_4 ; велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок, пару чобіт шкіряних чорного кольору, дублянку-куртку коричневого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути потерпілій ОСОБА_6 ; уламок з пластикового предмету чорного кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 47662грн. моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди на користь ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 44662грн. моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди на користь ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 5244 грн. процесуальних витрат.

Скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок, пару чобіт шкіряних чорного кольору, дублянку-куртку коричневого кольору, уламок з пластикового предмету чорного кольору, який накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 03 січня 2018 року.

Речові докази - автомобіль ВАЗ 2121 «Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_4 ; велосипед марки «Україна» блакитного кольору, синтетичну господарчу сумку синього кольору, головний пуховий платок, пару чобіт шкіряних чорного кольору, дублянку-куртку коричневого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 ; уламок з пластикового предмету чорного кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя