Справа № 296/4346/16-к
Вирок
Іменем України

18 лютого 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Житомира, гр-ки України, з середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, непрацюючої, зареєстр. в АДРЕСА_1 та прож. в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України,-

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Житомира, гр-на Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, прож. АДРЕСА_3 , а також в АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 08.12.2015 Житомирським районним судом за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом двох років десяти місяців іспитового строку,

за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України,-

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродж. м. Житомира, гр-на України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого українець, освіта середня, не одружений, зареєстр. та прож. в АДРЕСА_5 , раніше не судимого ,

за ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 (далі ОСОБА_17 ) 31 серпня 2015 року в невстановленому слідством місці та час вступила в попередню змову з особою кримінальне провадження відносно якого було закрито в зв`язку з його смертю (далі особа ОСОБА_18 ) та ОСОБА_10 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_11 , а саме автомобілем марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , який на той момент перебував за адресою АДРЕСА_6 .

Діючи в рамках спільного злочинного умислу та згідно розподілених ролей у вказаний день, близько 20 години ОСОБА_17 разом з особою ОСОБА_18 та ОСОБА_10 на невстановленому слідством автомобілі марки «Деу Ланос», який працює в службі таксі «Десятка», прибули до місця проживання ОСОБА_11 та зупинились біля входу в подвір`я будинку, де проживає останній.

З метою уникнення викриття їх спільних злочинних дій, ОСОБА_17 разом з особою ОСОБА_18 залишились чекати в салоні автомобіля «Деу Ланос» спостерігати за навколишньою обстановкою. В свою чергу ОСОБА_10 , діючи відповідно до попередньо узгодженого плану, зайшов в будинок АДРЕСА_7 , де проживає потерпілий, та запропонував ОСОБА_11 пройти разом з ним, на що останній, будучи не обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та особи ОСОБА_18 погодився. Вийшовши з будинку, ОСОБА_10 сказав останньому, що необхідно на його автомобілі від`їхати, після чого вони вдвох сіли у автомобіль марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 та проїхали декілька метрів від будинку останнього, напрямок при цьому вказував ОСОБА_10 . Проїхавши по вул. Короленко в м. Житомирі, ОСОБА_10 наказав потерпілому зупинитись поблизу будинку №52 та пересісти у автомобіль таксі марки «Деу Ланос», яке слідувало слідом за ними та також зупинилось на обочині автошляху неподалік буд. 52 по вул. Короленко в м. Житомирі. Вийшовши з свого автомобіля, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 пересіли в автомобіль таксі, в салоні якого на той момент знаходились ОСОБА_17 та особа М. В цей момент, ОСОБА_17 , діючи в рамках спільного злочинного умислу та згідно розподілених ролей, виказала на адресу ОСОБА_11 вимогу про передачу їй 8500 грн. в якості неіснуючого боргу або належного йому автомобіля, на що останній не погодився. При цьому, ОСОБА_10 та особа ОСОБА_18 своєю присутністю здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_11 , створивши ситуацію, яку потерпілий сприйняв як реальну загрозу власному життю та здоров`ю. Реалізуючи спільний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, особа ОСОБА_18 наказав ОСОБА_11 віддати йому ключі від належного останньому автомобіля марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , на що потерпілий вимушений був погодитись так як вважав, що йому можуть завдати тілесних ушкоджень, якщо він не погодиться. Отримавши ключі від ОСОБА_11 , особа ОСОБА_18 вийшов з вищевказаного таксі та пересів в автомобіль марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 . Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_17 наказала водію таксі їхати в сторону лісу. Проїхавши по вул. Короленко, перехрестя вулиць Соснової та Красовського в сторону с. Барашівка Житомирського району Житомирської області, водій таксі зупинив автомобіль, не доїжджаючи до с. Барашівка близько 100 метрів, на лісовій дорозі. При цьому особа ОСОБА_18 їхав слідом за ними на автомобілі потерпілого ОСОБА_11 . Зупинившись, особа ОСОБА_18 пересів знову в салон таксі, де ОСОБА_17 знову почала виказувати вимогу на передачу їй грошових коштів в сумі 8500 грн. при цьому виказуючи погрозу знищення належного ОСОБА_11 майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, ОСОБА_10 , діючи в рамках спільного злочинного умислу з метою залякування потерпілого та здійснення на нього психологічного та фізичного тиску, наніс ОСОБА_11 рукою в область голови та грудної клітини 4 удари кулаком руки. Після цього, особа ОСОБА_18 та ОСОБА_10 витягли ОСОБА_11 з салону таксі та, відвівши на відстань близько 2 метрів, почали наносити удари в різні частини тулубу. Коли ОСОБА_11 від удару особи ОСОБА_18 впав на землю, то останній ногами почав знову наносити удари в різні частини по тулубу потерпілого. Після цього, ОСОБА_10 , діставши предмет схожий на ніж, почав ОСОБА_11 погрожувати фізичною розправою. При цьому, ОСОБА_17 , вийнявши зі своєї сумочки предмет, схожий на пістолет, передала його ОСОБА_10 , який в свою чергу також почав ним погрожувати ОСОБА_11 . Внаслідок психологічного та фізичного тиску ОСОБА_11 , вимушений був погодитись на передачу грошових коштів в сумі 8500 грн. ОСОБА_17 , так як реально сприйняв загрозу своєму життю та здоров`ю. Після цього, особа ОСОБА_18 , діючи згідно раніше обумовленого плану, сів за кермо належного ОСОБА_11 автомобіля марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому поїхав у невідомому напрямку, а ОСОБА_17 та ОСОБА_10 на таксі привезли потерпілого ОСОБА_11 до його знайомого з метою отримання від потерпілого грошових коштів в сумі 8500 грн., які ОСОБА_11 намагався позичити у останнього. Проте, не отримавши від ОСОБА_11 вказаних грошових коштів, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_10 та особою ОСОБА_18 , пересівши до автомобіля, належного ОСОБА_11 , під керуванням ОСОБА_17 , привезли останнього на перехрестя вулиць Перемоги Котовського в м. Житомирі, де він вийшов, а самі на викраденому автомобілі зникли з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою ОСОБА_18 та ОСОБА_10 незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 78386,13 грн. та іншими речами, належними ОСОБА_11 , які знаходились в автомобілі, а саме:

- барсеткою чоловічою, з шкірозамінника, вартістю 796 грн.,

- свідоцтвом про реєстрацію автомобіля ВАЗ 111930 д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- свідоцтвом про закінчення ЖППЛ від 2015 року на ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- атестатом про закінчення ЖППЛ за 11 класів ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- тимчасовим водійським талоном на ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- меддовідкою водія від 2013 року на ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- ощадною книжкою на ім`я ОСОБА_11 , цінності не становить,

- банківською карткою «Приват Банк», на рахунку якої було близько 100 грн., цінності не становить,

- ножем з резиновою рукояткою чорного кольору, на якій містився напис «Майстер клинка», виробництва Італії, вартістю 2150 грн.,

- подушкою, коричневого кольору, розміром приблизно 60х40 см, цінності не становить,

- дерев`яною бітою, цінності не становить,

чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 81332,13 грн.

Крім цього, ОСОБА_17 05 січня 2016 року близько 01 год., вступивши з ОСОБА_16 в попередню змову, з метою незаконного заволодіння чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_13 , прибули до кафе «Кварц», що знаходиться по вул. В.Бердичівській, 27 в м. Житомирі.

Зайшовши всередину вказаного закладу, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_16 побачили, що потерпіла ОСОБА_13 та її знайома ОСОБА_19 перебувають в нетверезому стані та намагаються вийти з кафе на вулицю. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_16 , перебуваючи разом праворуч від входу до кафе «Кварц», що знаходиться по вул. В. Бердичівській, 27 в м. Житомирі, дочекались коли потерпіла ОСОБА_13 та ОСОБА_19 вийдуть на вулицю, де в послідуючому вчинили напад на ОСОБА_13 , поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось у нанесенні останній численних ударів руками та ногами по голові та тулубу, внаслідок чого остання, знепритомнівши, впала на землю. Після цього, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 продовжували руками та ногами наносити удари останній по голові та тулубу, чим було завдано потерпілій ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани нижньої губи справа, забійної рани на обличчі, синців, крововиливів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_16 відкрито заволоділи особистими речами та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 , а саме:

- жіночою сумкою, коричневого кольору, вартістю 300 грн.,

- шарфом-палантином, бежевого кольору, вартістю 200 грн.,

- жіночим гаманцем чорного кольору, вартістю 260 грн.,

- 5 пластиковими картками банківських установ «Ощадбанк», «Альфабанк», «РайффайзенБанк Аваль», «ПриватБанк», «Русский стандарт», які цінності не становлять,

- грошовими коштами в сумі 500 грн.,

- мобільним телефоном «Айфон 5» імеі НОМЕР_2 , вартістю 8000 грн., в силіконовому чохлі вартістю 50 грн.,

- мобільним телефоном «Самсунг» імеі НОМЕР_3 , вартістю 200 грн.,

- косметичною сумочкою, бежевого кольору, вартістю 30 грн.,

- туш для вій виробник «Мебелін», вартістю 180 грн.,

- туш для вій, вартістю 80 грн.,

- олівцем для вій марки «Фльор», вартістю 35 грн.,

- олівцем для вій, білого кольору, вартістю 20 грн.,

- блиском для губ прозорого кольору з блискітками, вартістю 30 грн.,

- олівцем для губ коричневого кольору, вартістю 20 грн.,

- тонуючим засобом у футлярі чорного кольору, вартістю 85 грн.,

- флаконом духів «Персів» марки «Єйвон», 30 мл, новий, вартістю 130 грн.,

- ключами від двох квартир на двох зв`язках в загальній кількості 9 штук, з брелоками, на яких міститься напис «МГТС», вартістю 300 грн.,

- золотою каблучкою з камінцями, вагою 1,8 г, 585 проби, вартістю 500 грн., чим завдали потерпілій матеріального збитку на загальну суму 10870 грн.

Після цього, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , утримуючи при собі викрадені речі і грошові кошти, повернулися до свого автомобіля марки «NISSAN MIKRA», д.н.з. НОМЕР_4 та з викраденим майном зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку.

Обвинувачена ОСОБА_17 свою вину у вчиненні злочинів за епізодами незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_11 та відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 (розбійного нападу) визнала повністю, але дала показання, які свідчать про її повне невизнання винуватості.

Так обвинувачена показала, що в 2015 році вона проживала разом із ОСОБА_20 , в якого були якійсь неприязні відносини із ОСОБА_21 . ОСОБА_22 казав їй, що ОСОБА_23 винен йому 8000 грн. Потерпілого ОСОБА_23 вона бачила всього 3 рази. Онищук був винен ОСОБА_22 8000 гривень. ОСОБА_22 хотів поговорити з ОСОБА_23 та вони приїхати до нього додому. Вони всі приїхали до ОСОБА_23 на таксі. ОСОБА_24 пішов до ОСОБА_23 та привів його до таксі. Вони сіли в таксі марки Ланос. В ОСОБА_23 була машина марки Калина. Хтось з ОСОБА_23 , ще сів в його машину. І вони двома машинами поїхати до кафе. Потім вона сиділа в ланосі. Онищук пересів в таксі, а ОСОБА_22 забрав машину в ОСОБА_23 та поїхав. В неї ножа з собою не було та жодної зброї ОСОБА_24 вона не віддавала. Вона не казала, що достану пістолет. Онищука вони не били, він на землю не падав. Одного разу йому дали ляпаса. Вона визнає себе винною в тому, що поїхала разом з іншими, та в тому, що лаяла ОСОБА_23 та лякала ОСОБА_23 . Що далі сталось з автомобілем ОСОБА_23 вона не знає.

В ніч з 04 на 05 січня 2016 року їй зателефонував брат та повідомив, що його коханка зателефонувала його дружині та нахамила їй. Після цього вони вирішили поїхати до кафе «Кварц», де на той час перебувала ОСОБА_25 . По дорозі вона взяла з собою свого знайомого на ім`я ОСОБА_26 . Вони зайшли в середину в кафе. Вони приїхали туди, бо ОСОБА_27 туди звала ОСОБА_28 . Вона просто ОСОБА_27 туди завезла. ОСОБА_28 сиділа в кафе п`яна. Потім вони всі вийшли на вулицю. Рустам почав говорити з ОСОБА_29 . Вона вдарила ОСОБА_30 на вулиці та штовхнула її. ОСОБА_31 стояла біля дверей. ОСОБА_31 підбігла та штовхнула ОСОБА_27 , а потім схватила її за волосся та повалила на землю. Потім вже ОСОБА_27 вдарив ОСОБА_31 . Коли вони сіли в машину, то ОСОБА_26 сидів в машину з сумкою. На відео видно, що вона та ОСОБА_27 сумку не брали. Вона вину визнає, що була бійка. Сумку вона не повернула, бо живе за містом. В сумці були документи, вона поспішала додому. Вона не хотіла викидати сумку. Вона брала банківську картку. Вони разом із братом пішли знімати гроші, але там не було грошей.

Обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, але в суді дав показання, які свідчать про те, що вину він визнав частково.

Йому дзвонили того вечора, хамили його дружині, просили, щоб він під`їхав до кафе «Кварц» поговорити, бо ОСОБА_32 його про це просила. Він разом із сестрою приїхали та я почав говорити з ОСОБА_29 . Він хотів все вияснити, щоб ОСОБА_32 мені не телефонувала більше. Вона була дуже п`яна. Вони вийшли на вулицю та почали сваритись, підійшла ОСОБА_33 та почала їх розбороняти. Потім підійшла ОСОБА_31 та повалила сестру на землю, сама ж впавши на неї. Він хотів відтягнути ОСОБА_31 від сестри та вдарив ОСОБА_31 ногою. Він був сильно агресивний. Щодо сумки, то він її побачив вже коли вона була в машині. Він сварився, а не намагався вкрасти сумку. Визнає себе винним в тому, що бив жінку. Черевко він дав ляпаса, а потім раз вдарив ногою. Сестра ОСОБА_31 не била. Вони хотіли зняти гроші з картки бабусі сестри. Він сумку не бачив, оскільки був зайнятий сваркою з ОСОБА_29 .

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що на даний час він хворіє та не може пригадати всіх подій, які відбувались тоді. Він повністю підтверджує показання потерпілого та просить в нього вибачення.

Винуватість обвинувачених повністю підтверджується :

По епізоду від 21.10.2015 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, належним ОСОБА_11 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що на початку літа 2015 року, він працював таксистом та в зв`язку з цим познайомився із ОСОБА_34 , як клієнткою. Одного разу він, як водій таксі, підвозив ОСОБА_35 до Давидівського масиву, після цього, через декілька днів, обвинувачена почала пред`являти йому претензії з приводу того, що вона залишила в його автомобілі сумку з грошима та почала вимагати від нього повернення грошей. Він відмовився, оскільки ніякої сумки, а також грошей, в його автомобілі ОСОБА_36 не залишала. В той же час ОСОБА_37 не заплатила за таксі і була йому винна гроші. В той же час обвинувачена ОСОБА_38 казала йому, що він (потерпілий) вчасно не приїхав за її викликом, тому «люди попали на гроші». У вказаний в обвинувачені день та час ОСОБА_24 приїхав до його помешкання та викликав його (потерпілого) на вулицю. Після цього сказав йому, що на його (потерпілого) автомобілі слід поїхати по справах. Він ( ОСОБА_24 ) не пояснював, для чого кличе його (потерпілого), лише сказав: "Сідай, поїхали". Він (потерпілий) на пропозицію ОСОБА_10 погодився. В цей момент він йому не погрожував та не пояснював, чому та куди вони мають їхати. Поблизу будинку № 52 по вул. Короленка в м.Житомирі ОСОБА_24 наказав йому пересісти до автомобіля таксі марки «Ланос», який в цей час зупинився ззаду них. В автомобілі таксі ОСОБА_33 та ОСОБА_39 стали говорити йому про гроші, які він нібито вкрав у ОСОБА_40 та вимагали їх повернення. Після цього ОСОБА_41 сів до його автомобіля; ключі від якого він залишив в автомобілі. Після цього вони поїхали на двох автомобілях до лісу та зупинились неподалік с. Барашівка. З таксі вони вийшли і почали розмову про повернення грошей; тут під`їхав ОСОБА_41 на його машині, який після розмови почав зі ним бійку, наніс йому кілька ударів, коли він на землі лежав ОСОБА_24 бив його руками та ногами. Йому також погрожували ножом та погрожували застосувати пістолет. ОСОБА_24 наніс 6-7 ударів, ОСОБА_33 ударів не спричиняла. Він, побоюючись за своє життя, погодився віддати їм гроші на суму 8500 грн. Обвинувачені сказали йому привезти гроші, інакше вони спалять йому машину. Після цього він, залишивши свій автомобіль, поїхали по місту на автомобілі таксі, щоб знайти кошти. Позичити кошти в нього не вийшло, для цього вони їздили до ОСОБА_42 , який прож. по вул. Короленка. Він звертався до нього за допомогою, той відмовив, ще до однієї особи у телефонній розмові звертався; потім вони поїхали на площу Перемоги до друга його, той також відмовив. Після цього вони поїхали до лісу, де обвинувачені сіли в його автомобіль та залишили його. Після того йому дзвонили ОСОБА_33 і ОСОБА_41 , вимагали гроші, але грошей в нього не було. Через деякий час він дізнався, що обвинувачені його автомобіль продали;

- протоколами впізнання потерпілим ОСОБА_11 по фотознімкам ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_10 , під час проведення якого останні були впізнані потерпілим як особи, що вчинили відносно нього злочин;

- протоколом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 під час якого останній розповів та показав про обставини вчинення відносно нього злочину та викрив роль кожного з обвинувачених;

- протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_10 під час якого останній повністю визнав себе винуватим та дав відповідні показання;

- показаннями свідка ОСОБА_45 про купівлю автомобіля «ВАЗ 111930 Калина», д.н.з. НОМЕР_1 у особи на ім`я ОСОБА_46 , а не у потерпілого ОСОБА_11 .

По епізоду від 12.01.2016 щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_13

- показаннями потерпілої ОСОБА_13 щодо обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення та вказала прізвища осіб, які вчинили вказаний злочин;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка була очевидцем вчиненого злочину та розповіла про його обставини;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_16 та ОСОБА_47 за участю свідка ОСОБА_19 , під час якого свідок впізнала за фотознімками ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , як осіб, що вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду речей і предметів, вилучених під час обшуків за місцем проживання ОСОБА_47 та ОСОБА_16 , серед яких були виявлені викрадені речі та документи потерпілої ОСОБА_13

- протоколом вилученого відео з магазину «Стоп Транзит», банкомату «Райффайзен Банк Аваль», де зафіксовано підозрюваних ОСОБА_35 та ОСОБА_16 під час вчинення злочину, які заподіюівали потерпілій тілесні ушкодження та заволоділи її сумкою, в тому числі під час отримання з банкомату грошей потерпілої ОСОБА_13 .

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинувачених доведеною повністю та кваліфікує їх дії :

- обвинуваченої ОСОБА_17 :

за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи;

за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

- обвинуваченого ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

- обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 289 ч.2 КК України та ч.2 ст. 187 КК України, є тяжкими.

Обвинувачена ОСОБА_17 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на даний час не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій є часткове визнання винуватості, часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_50 та повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_13 .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_17 без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає їй покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_16 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий умисний злочин під час випробувального терміну, на даний час не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є часткове визнання винуватості та повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_13 .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_16 без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 , відповідно до ст. 89 КК України раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на даний час працює, хворіє на важке захворювання, його дружина очікує на дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є повне визнання винуватості та відшкодування заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_51 .

Крім того, потерпілий просить не застосовувати до ОСОБА_10 покарання у виді реального відбуття позбавлення волі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 підлягає задоволенню в повному обсязі із врахуванням відшкодованого та розмір моральної шкоди суд оцінює на суму 10 тис. грн.

Потерпіла ОСОБА_13 від цивільного позову відмовилась.

Судом також встановлено, що крім цього, органами публічного обвинувачення обвинувачена ОСОБА_17 обвинувачується у наступному.

Так, 16 грудня 2015 року ОСОБА_17 в невстановленому слідством місці та час вступила в попередню змову з особою ОСОБА_18 з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_12 , яка проживає в будинку АДРЕСА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_17 , діючи спільно за попередньою змовою з особою ОСОБА_18 прибули до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , де, одягнувши на голову балаклави, з метою не бути упізнаними потерпілою, шляхом віджиму металопластикової рами вікна, проникли до вказаного будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, особа ОСОБА_18 розбудив потерпілу ОСОБА_12 та, погрожуючи застосуванням предмету схожого на пістолет, почав вимагати в останньої передачі їм грошових коштів та золотих виробів. Вказаними діями особа ОСОБА_18 та ОСОБА_17 створили реальну загрозу життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_12 та позбавили її можливості покликати на допомогу.

Крім цього, ОСОБА_17 , діючи в рамках спільного злочинного умислу та згідно розподілених ролей, підійшла до потерпілої ОСОБА_12 та змусила її зняти з вух золоті сережки вагою 6 грам вартістю 3700 грн.

В подальшому особа ОСОБА_18 та ОСОБА_17 з кімнат будинку викрали належні потерпілій грошові кошти в загальній сумі 3900 грн. та майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Самсунг Е 1200», ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартістю 210 грн.,

- мобільний телефон марки «Нокіа 1202», ІМЕІ: НОМЕР_6 , вартістю 200 грн.,

- пластикову картку банківської установи «ПриватБанк», на рахунку якої перебувало 108 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 2500 грн.

Після цього, особа ОСОБА_18 та ОСОБА_17 з викраденим майном та грошовими коштами зникли з місця скоєння злочину, чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму ОСОБА_12 10510 грн.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

В суді було встановлено наступне.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_12 не визнала повністю та показала, що вона на той час проживала разом із ОСОБА_52 однією сім`єю. Однак, будь-якого злочину по відношенню до ОСОБА_12 не вчиняла. Мобільні телефони, що належать потерпілій не викрадала та не продавала їх на ринку. Під час досудового розслідування та відібрання в неї зразків голосу були грубо порушені її права на захист, оскільки під час даної слідчої дії був відсутній її адвокат.

На думку органів публічного обвинувачення винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 повністю підтверджується :

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка повністю підтвердила фактичні обставини справи та показала, що злочин відносно неї вчинили двоє осіб : чоловік та молода жінка. Нападники були у масках, обвинувачену впізнає по голосу, працівники поліції їй пред`являли відеозапис із камери спостереження банку та ній вона впізнала дівчину за статурою та довжиною волосся;

- показаннями свідка ОСОБА_53 , який показав, що декілька років тому він на Житньому ринку у чоловіка придбав мобільний телефон, який пізніше в нього був вилучений працівниками поліції, які йому повідомили, що телефон був раніше викрадений під час розбою. Телефон був без жодної інформації;

- протоколом огляду місця події від 20.12.2015, під час якого було вилучено у ОСОБА_54 2 викрадені мобільні телефони потерпілої ОСОБА_55

- показаннями свідка ОСОБА_56 , який пояснив, що вилучені 2 мобільні телефони йому принесла на продаж ОСОБА_38 , так записано в його робочому зошиті, а також до показів доклав копію з робочого зошиту, в якому записує клієнтів, що продають чи купують в нього мобільні телефони. Чи він обидва телефони купляв у однієї жінки він на даний час не пам`ятає. До робочого зошиту він записує дані з будь-якого документу, що посвідчує особу. Коли до нього звернулись працівники поліції щоб вилучити два мобільних телефони, одна його знайома повідомила, що жінку, яка продала йому телефони звуть «Уля», тому він вніс її ім`я про всяк випадок до свого зошиту;

- копією витягу з книги реєстрації клієнтів, в якій зазначено, що саме ОСОБА_38 збувала викрадені телефони.

В той же час із витягу із робочого зошиту вбачається, що у ньому є запис про те, що нібито у ОСОБА_57 був придбаний мобільний телефон «Самсунг Е1200», а телефон «Нокіа 1202» був придбаний у іншої особи ( ОСОБА_58 ).

Таким чином, даний документ не може бути покладений в основу обвинувального вироку по справі, оскільки його копія не була завірена належним чином та з показань самого свідка вбачається, що запис щодо продажу зазначених мобільних телефонів саме обвинуваченою по справі був зроблений зі слів інших осіб.;

- відеозаписом, вилученим з банкомату «Приват Банк», на якому зображено особу, яка знаходиться у балаклаві та намагається зняти готівку з банківської картки потерпілої ОСОБА_59 .

В той же час судом встановлено, що пред`явлення потерпілій запису з відеокамери, де вона, нібито, впізнала обвинувачену не було оформлено відповідним процесуальним документом, оскільки він не був пред`явлений суду;

- протоколом огляду вилучених 2 мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_55 ,

- протоколом впізнання особи по голосу за участю потерпілої ОСОБА_55 , під час якого остання чітко впізнала голос ОСОБА_43 , як особи жіночої статі, яка вчинила відносно неї розбійний напад.

- протоколом впізнання речей з участю потерпілої ОСОБА_55 , під час проведення якого остання впізнала куртку ОСОБА_44 , в якій останній був одягнений під час вчинення розбійного нападу на неї.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, до яких відноситься також порушення права на захист.

Згідно ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. В цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

З показань обвинуваченої вбачається, що працівники поліції відбирали в неї зразки голосу.

В той же час органами досудового розслідування не було пред`явлено до суду сам протокол про відібрання зразків голосу обвинуваченої ОСОБА_17 не був пред`явлений суду.

Таким чином суд вважає, що протокол пред`явлення аудіозапису голосу для впізнання потерпілій від 20.02.2016 року є таким, що був здобутий незаконним шляхом.

Інші докази жодним чином не підтверджуються винуватість обвинуваченої у вчиненні даного злочину та всі можливості здобуття інших доказів судом вичерпані.

На підставі викладеного суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_17 за ч.3 ст. 187 КК України підлягає виправданню за недоведеністю її винуватості.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України виправдати в зв`язку із відсутністю доказів, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 та ч.2 ст. 187 КК України та призначити їй покарання :

- за ч.2 ст. 289 КК України шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженій;

- за ч.2 ст. 187 КК України сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженій.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання - сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженій.

Міру запобіжного заходу відносно засудженої до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з моменту затримання засудженої з 05 квітня 2016 року.

Зарахувати засудженій у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 05 лютого 2016 року по 22 лютого 2016 року та з 05 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII),

ОСОБА_16 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання визначеного цим вироком частково приєднати покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року, визначивши остаточне покарання вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з моменту затримання засудженого з 05 лютого 2016 року.

Зарахувати засудженому у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 05 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII), до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1, 77 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на три роки. Зобов`язати засудженого : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Конфіскацію майна не застосовувати.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити попередню домашній арешт.

Зарахувати засудженому у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 23 березня 2016 року по 01 грудня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII).

Речові докази по справі передати потерпілим за належністю.

Стягнути з ОСОБА_17 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 10 тис. грн. моральної шкоди в солідарному порядку.

Стягнути із ОСОБА_17 та ОСОБА_16 по 1617 грн. 26 коп. з кожного процесуальних витрат.

Автомобіль марки «Ніссан Мікра» д.н.з. НОМЕР_4 звернути на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2