Справа № 466/6262/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/629/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наконечне Перше, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Вирішено питання з процесуальними витратами.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 6 травня 2018 року, близько 08 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Липинського, 44 в м. Львові в напрямку вул. Замарстинівської, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не зменшив швидкості та своєчасно не зупинив керований ним автомобіль, порушивши п.п. 1.5, 2.3б, 13.1 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з автобусом «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в тому ж напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 184/18 від 26.06.2018 року, пасажир автомобіля «Фольксваген Гольф» ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, а саме: спричинено травму правої руки у вигляді рваної рани на кисті з ушкодженням м`язів, закритий багатовідламковий внутрішньо-суглобовий перелом правої променевої кістки.

Не погоджуючись з вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити через невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення в частині застосування додаткового покарання та просить виключити з даного вироку застосування додаткового покарання.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що при ухваленні вироку відносно нього обрано надто суворе покарання. Суд першої інстанції зазначивши про наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, та про відутність обставин, які обтяжують покарання, таким чином не мав підстав, на думку сторони захисту, призначати додаткове покарання. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому додаткове покарання, таким чином допоміг потерпілій у здійсненні погрози йому за невиплату їй компенсації, які така вимагала від останнього до початку судового засідання, що вважає недопустимим при ухваленні об`єктивного та справедливого вироку у справі.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_7 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Щодо покарання, з яким обвинувачений не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, є злочином невеликої тяжкості); обране з врахуванням обставин злочину, його наслідків заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження; особи обвинуваченого, який несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та є інвалідом другої групи; обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік та своє рішення мотивував у вироку.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286

КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є мінімальним покаранням згідно санкції ч.1 ст. 286 КК України, та застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік, яке, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений, як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Крім того санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає альтернативні види основного покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Суд першої інстанції вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 65 КК України обставини, які враховуються при призначенні покарання.

Саме з врахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Судове рішення є мотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання явно несправедливим внаслідок суворості, а також для висновку про неправильне застосування кримінального закону чи порушення процесуального закону.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4