Ухвала
Іменем України
08 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 2033/1-610/11

провадження № 51-1038 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року про залишення без задоволення його заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року за нововиявленими обставинами та ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року,
встановив:
За вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 4 статті 190, частиною 2 статті 358, частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням статей 70, 72 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалою від 24 травня 2016 року залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд вказаного вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 04 жовтня 2016 року зазначену ухвалу районного суду від 24 травня 2016 року залишив без зміни.
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалою від 05 лютого 2018 року залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року за нововиявленими обставинами.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 06 грудня 2018 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року залишив без зміни.
Верховний Суд ухвалою від 05 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
В ухвалі, якою залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , йому роз`яснювалися вимоги статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
При цьому ОСОБА_4 у резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.
В межах встановленого строку на усунення недоліків ОСОБА_4 на виконання ухвали касаційного суду від 05 березня 2019 року направив до Верховного Суду повторну касаційну скаргу, однак ним знову не дотримано вимог статті 427 КПК та не враховано вказівок суду касаційної інстанції.
Зокрема, ОСОБА_4 обґрунтовує свою касаційну скаргу такими нововиявленими, на його думку, обставинами, які вже були предметом розгляду в 2016 році та за результатом розгляду його заяви було постановлено 24 травня 2016 року рішення, яким її залишено без задоволення, а при перегляді у суді апеляційної інстанції таке рішення залишено без зміни.
Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, після розгляду по суті заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року за нововиявленими обставинами, він шість разів звертався до суду із заявами про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами, однак наводив ідентичні обставини.
Отже, ОСОБА_4 , обґрунтовуючи таку свою позицію, не зважив на те, що ним було реалізовано право на перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами та не навів в касаційній скарзі обґрунтувань щодо поновлення строку на подачу заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.
Таким чином, викладені обставини, на які посилається ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, не містять доводів та підстав щодо необґрунтованості оскаржуваних ним рішень, тобто він не усунув недоліків на які йому дав вказівки суд касаційної інстанції, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року про залишення без задоволення його заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року за нововиявленими обставинами та ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3