Провадження № 1-кп/742/11/19
Єдиний унікальний № 742/787/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2019 року м.Прилуки

колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0001615, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, одруженого, офіційно працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.345 КК України /далі-КК/

за участі сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

захисників обвинуваченого - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
27.12.2015 року, близько 22 години 30 хвилин, працівники УЗЕ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які відповідно до наказу про відрядження від 24.12.2015 № 10 проводили заходи з викриття кримінальних правопорушень у паливно-енергетичному комплексі, на території УППГ «Мільки» НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» виявили ОСОБА_6 та підозрювану особу, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, одягнених в одяг з камуфляжної тканини.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи його виявлення працівниками поліції на території УППГ «Мільки», маючи прямий умисел на вчинення погроз вбивством та насильством вище вказаним працівникам правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, привів у готовність зовні схожу на бойову автоматичну вогнепальну зброю автомат Калашникова.

З метою його затримання, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , наблизившись до ОСОБА_6 голосно попередили, що вони є працівниками поліції, та схопили за руки, не даючи можливості застосувати вище вказану зброю, яку він тримав. Під час боротьби ОСОБА_6 завдав близько чотирьох ударів кулаком в район обличчя ОСОБА_11 . Правоохоронцям вдалося роззброїти ОСОБА_6 , забравши в нього вище вказану зброю, а також зняти з його обличчя «балаклаву».

В цей момент підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, почала вимагати звільнення затриманого ОСОБА_6 , та здійснила декілька пострілів в повітря з належної їй зброї. До місця конфлікту підбігли ще близько 10 невстановлених в ході досудового слідства осіб, одягнених в одяг з камуфляжної тканини, обличчя яких були приховані шапками-масками типу «балаклава», та озброєних предметами, які зовні схожі на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова.

Правоохоронці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили, що вони являються працівниками поліції, та в черговий раз продемонструвавши службові посвідчення, повідомили про їх затримання та запропонували вище вказаним особам їм здатись. Однак, всупереч законним вимогам працівників поліції, невстановлені в ході досудового слідства особи оточили правоохоронців, а особа матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження почала вимагати повернення ОСОБА_6 попередньо вилученої в нього зброю та негайного залишення ними території нафтопромислу.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зваживши на обставини, які склалися, та сприймаючи погрози вище вказаних осіб реальними і такими, що загрожують їх життю і здоров`ю, з огляду на категоричність вимог особи, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, відпустили ОСОБА_6 та повернули йому зброю, а після чого примусово були відтіснені вище вказаними особами за межі території УППГ «Мільки».

Перебуваючи вже за територією нафтопромислу, ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_11 , поруч з яким перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , демонстративно дістав предмет, який схожий на бойову гранату, та, тримаючи палець на запобіжному кільці з погрозою її підірвати, наніс йому ліктем лівої руки завдав один удар в район обличчя та лівою ногою - в район правої гомілки.

Вище вказаними діями, які виразились в погрозі вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу в зв`язку з виконанням цими працівником службових обов`язків, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.345 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, наступного змісту:

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи з корисливих мотивів, організувала та очолила стійку організовану групу, до складу якої увійшли: ОСОБА_6 , підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, та інші невстановлені особи, у кількості близько 10 чоловік.

Так, ОСОБА_6 , підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, та інші невстановлені особи, у кількості близько 10 чоловік, умисно, розуміючи свої дії та усвідомлюючи їх незаконність, переслідуючи корисливий мотив, організувалися в стійке об`єднання для вчинення злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам з розподілом функцій кожного, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, а також інших злочинів, підкорюючись під час злочинної діяльності невстановленій досудовим розслідуванням особі керівникові організованої групи, свідомо виконуючи всі його вказівки та підтримуючи жорстоку дисципліну.

Указана організована група характеризувалася попередньою організованістю в спільне стійке об`єднання для вчинення злочинів, мобільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, розподілом ролей, розробкою та узгодженням планів і способів злочинної діяльності.

У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності функції та задачі кожного учасника організованої групи були розподілені наступним чином: невстановлена досудовим розслідуванням особа є організатором організованої групи, яка, переслідуючи корисливий мотив, створила організовану групу та керувала нею, координувала дії інших її учасників, спрямовані на вчинення злочинів, розробляла та доводила до усіх учасників групи плани злочинної діяльності, а також надавала їм вказівки щодо дій у випадку їх викриття, в тому числі безпосередньо під час учинення злочину, які полягали у необхідності, у такому випадку, вчинення озброєного опору працівникам правоохоронних органів та стороннім особа, з метою уникнення затримання або викриття її учасників.

ОСОБА_6 є виконавцем організованої групи, який безпосередньо приймав участь у нападі з метою заволодіння чужим майном, за що отримував грошову винагороду. З метою вчинення злочинів, ним було придбано, в установленому законом порядку, та поставлено на облік мисливський нарізний карабін МКМ072СБ серії НОМЕР_1 зі складним прикладом, що візуально є аналогом бойової автоматичної вогнепальної зброї автомата Калашникова модернізованого складного (АКМС). Крім цього, ОСОБА_6 , з указаною вище метою, для приховування обличчя, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах було придбано чотири шапки-маски типу «балаклава» та різноманітний одяг з камуфляжної тканини.

Підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження є виконавцем організованої групи, який безпосередньо приймав участь у нападі з метою заволодіння чужим майном, за що отримував грошову винагороду. Також на нього було покладено функції координатора дій злочинної групи на місці вчинення злочину, які він реалізовував за допомогою радіостанцій, що малися у розпорядження кожного учасника організованої групи. З метою вчинення злочинів ним було придбано в установленому законом порядку та поставлено на облік мисливський нарізний карабін Сайга М3ЕХР01 серія НОМЕР_2 , що візуально є аналогом бойової автоматичної вогнепальної зброї - автомата Калашникова (АК-74М). Крім цього, даною особою, з указаною вище метою, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах було придбано різноманітний одяг з камуфляжної тканини.

Інші невстановлені особи, у кількості не менше 10 осіб є безпосередніми виконавцями організованої групи, які безпосередньо приймали участь у нападі з метою заволодіння чужим майном, за що отримували грошову винагороду. Також на деяких з них покладалися функції охоронників, які мали стояти поруч з місцем учинення злочину з метою негайного попередження інших співучасників у випадку виявлення загрози їх викриття сторонніми особами безпосередньо під час учинення злочинів. Кожна особа з метою вчинення злочинів мала у своєму розпорядженні предмети, зовні схожі на бойову автоматичну вогнепальну зброю, була екіпірована в одяг з камуфляжної тканини, а обличчя було приховане шапкою-маскою типу «балаклава».

Функції ще двох невстановлених в ході досудового розслідування осіб полягали в керуванні невстановленими вантажними транспортними засобами з автоцистернами, які використовувалися організованою групою для фактичного перевезення викраденої нафти з місця вчинення злочину.

Вказана організована група учиняла злочини за наступних обставин: ОСОБА_6 , підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження та інші невстановлені особи у кількості близько 10 осіб, використовуючи вищевказану зброю, одяг та шапки- маски типу «балаклави», діючи за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи - організатора організованої групи, об`єднані прямим умислом та єдиним планом, відомим усім учасникам групи, направленим на заволодіння чужим майном, на автомобілі «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_3 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування транспортних засобах 27.12.2015 близько 21 год. 30 хв. прибули до території установки по підготовці природного газу (УППГ) «Мільки» нафтогазовидобувного управління (НГВУ) «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», що розташована неподалік с. Мільки Прилуцького району Чернігівської області. Дана територія огороджена по периметру парканом та цілодобово охороняється співробітниками ТОВ «Секьюрайті».

Далі вказані особи, маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном та реалізуючи останній через, ворота проникли на вказану територію, після чого двоє з них відразу зайшли до приміщення охорони, в якому перебував охоронник - працівник ТОВ «Секьюрайті» ОСОБА_16 , в обов`язки якого входила охорона даного об`єкту. Погрожуючи застосуванням предметів, схожих на бойову автоматичну вогнепальну зброю типу автомата Калашникова учасники організованої групи змусили ОСОБА_16 знаходитися в приміщенні охорони.

В цей час інші троє учасників організованої групи зайшли до приміщення комп`ютерної зали, в якій знаходилися оператори НГВУ «Чернігівнафтогаз» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та, погрожуючи їм застосуванням предметів, схожих на бойову автоматичну вогнепальну зброю типу автомата Калашникова, завели їх до роздягальні адміністративної будівлі та змусили лягти на підлогу і не вчиняти жодних рухів.

Паралельно з цим інші невстановлені досудовим розслідуванням учасники організованої групи, які виконували відведену їм функцію водіїв, на двох невстановлених вантажних транспортних засобах з автоцистернами заїхали на територію УППГ «Мільки» та під`їхали до металевої ємності для зберігання нафтопродуктів (буліт Е3). Інші невстановлені особи, з метою приховування слідів викрадення нафтопродуктів, розстелили біля даної ємності брезент, після чого зірвали на крані подачі нафти пломбу та, приєднавши до нього кустарно виготовлене обладнання і шланги, почали наповнювати автоцистерни нафтовою сумішшю.

Інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, відповідно до розробленого організованою групою плану, знаходилися на території нафтопромислу з метою негайного попередження інших співучасників у випадку виявлення загрози їх викриття сторонніми особами.

Однак, близько 22 години 30 хвилин до території УППГ «Мільки» прибули працівники управління захисту економіки ГУНП В Чернігівській області ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які відповідно до наказу про відрядження від 24.12.2015 № 10 проводили заходи з викриття кримінальних правопорушень у паливно-енергетичному комплексі.

Працівники поліції перелізли через ворота і побачили на території промислу озброєних вищевказаною мисливською вогнепальною нарізною зброєю ОСОБА_6 та підозрювану особу, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, одягнених в одяг з камуфляжної тканини. Обличчя ОСОБА_6 було приховано шапкою-маскою типу «балаклава». Дані особи, помітивши сторонніх, почали приводити зброю у бойову готовність. З метою припинення злочинного посягання та затримання вказаних осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 голосно неодноразово попередили, що вони є працівниками поліції, підбігли до ОСОБА_6 , схопили його за руки, не даючи можливості застосувати вогнепальну зброю, яку він тримав у руках. Під час боротьби ОСОБА_6 завдав близько чотирьох ударів кулаком в район обличчя ОСОБА_11 . Правоохоронцям вдалося роззброїти ОСОБА_6 , забравши в нього дану вогнепальну зброю, а також зняти з його обличчя «балаклаву».

В цей момент підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження здійснила близько чотирьох пострілів угору з належної йому зброї, а також за допомогою радіостанції надала вказівку іншим учасникам організованої групи терміново зібратися на території УППГ «Мільки». Після чого відразу до місця боротьби як з території промислу так і з зовнішньої сторони підбігли близько 10 невстановлених в ході досудового розслідування осіб - учасників організованої групи, одягнених в одяг з камуфляжної тканини, обличчя приховані шапками-масками типу «балаклава», озброєних предметами, зовні схожими на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова та в кожного малася радіостанція.

В цей момент працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вкотре голосно повідомили, що вони являються працівниками у поліції, а останній на підтвердження цього пред`явив своє службове посвідчення та запропонували злочинцям здатися. Однак, всупереч законним вимогам працівників поліції члени організованої злочинної групи тримали вогнепальну зброю напоготові, цілячись в сторону правоохоронців. Відразу після цього, ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, дістав предмет, схожий на бойову гранату, та, тримаючи палець на запобіжному кільці, з погрозою його підірвати, почав вимагати у працівників поліції повернути йому зброю та негайно залишити територію нафтопромислу.

Зваживши на обставини, які склалися, та, сприймаючи погрози учасників організованої групи реальними і такими, що загрожують їх життю і здоров`ю, працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 змушені були повернути вогнепальну зброю ОСОБА_6 та вийти з території УППГ «Мільки». Крім цього, в момент передачі ОСОБА_11 зброї ОСОБА_6 , останній, ліктем лівої руки, завдав один удар в район обличчя та лівою ногою - в район правої гомілки ОСОБА_11 .

Підозрюваний, матеріали досудового розслідування щодо якого виділені в окреме провадження, за допомогою радіостанції передав команду учасникам організованої групи, які виконували функції водіїв, терміново залишити місце вчинення злочину. Після чого вони, керуючи двома вантажними автомобілями з автоцистернами, виїхали з території УППГ «Мільки» та поїхали у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку. Після цього, всі учасники організованої злочинної групи, на невстановлених досудовим розслідуванням автомобілях, залишили місце вчинення злочину.

Виходячи з вищевказаних обставин, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою, застосування такого насильства (розбої), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому організованою групою вчинив злочин, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Крім цього, органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що маючи умисел на придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу та реалізуючи останній, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах (час, місце, спосіб) незаконно придбав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 пістолет моделі «Rohm RG 88» № НОМЕР_4 та патрони в кількості 21 шт.

Після чого 09.11.2017 року в період з 08 години 10 хвилин до 10 години 35 хвилин під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за вищевказаною адресою виявлено та вилучено вогнепальну зброю та боєприпаси, які він незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання за вищевказаних обставин.

Відповідно до висновку експерта від 13.12.2017 року № 19/8-5/191-СЕ/17надані на дослідження об`єкти, вилучені 09.11.2017 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 : пістолет є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом газово-сигнального пістолета моделі «Rohm RG 88» № НОМЕР_4 калібру 9 mm P.A.K., промислового виготовлення фірми UMAREX, Німеччина; переробка полягає у видаленні стаціонарних захисних елементів ствола пістолета. Пістолет придатний для проведення пострілів способом роздільного заряджання із застосуванням холостих пістолетних патронів марки «Терен-3М» калібру 9 mm P.A.K. та сферичних куль діаметром 7 мм. та вагою 2,1 г. зі сплаву на основі свинцю. Виявлений та вилучений 21 патрон з маркуванням «270 58» с боєприпасами бойової нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм патронами з кулями зі сталевим осердям (7,62x39); патрони виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі м Луганськ, Українська РСР; патрони придатні до стрільби.

Виходячи з вищевказаних обставин, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення в умисних діях, які виразилися в зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім цього, 27.12.2015 року близько 22 години 30 хвилин на території УППГ «Мільки» НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» неподалік с. Мільки Прилуцького району Чернігівської області під час учинення нападу з метою заволодіння чужим майном працівниками управління захисту економіки ГУНП в Чернігівській області: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які, відповідно до наказу про відрядження від 24.12.2015 № 10, проводили заходи з викриття кримінальних правопорушень у паливно-енергетичному комплексі, та, маючи прямий умисел на вчинення погроз вбивством та насильством працівникам правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, почали приводити вогнепальну зброю у готовність. З метою припинення злочинного посягання та затримання вказаних осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 голосно неодноразово попередили, що вони є працівниками поліції, підбігли до ОСОБА_6 і схопили його за руки, не даючи можливості застосувати вогнепальну зброю, яку він тримав. Під час боротьби ОСОБА_6 завдав близько чотирьох ударів кулаком в район обличчя ОСОБА_11 . Правоохоронцям вдалося роззброїти ОСОБА_6 , забравши в нього дану вогнепальну зброю, а також зняти з його обличчя «балаклаву».

В цей момент підозрювана особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, здійснила близько чотирьох пострілів угору з належної йому зброї, а також за допомогою радіостанції надала вказівку іншим учасникам організованої групи терміново зібратися на території УППГ «Мільки». Після чого відразу до місця боротьби як з території промислу так і з зовнішньої сторони підбігли близько 10 невстановлених в ході досудового розслідування осіб - учасників організованої групи, одягнених в одяг з камуфляжної тканини, обличчя приховані шапками-масками типу «балаклава», озброєних предметами, зовні схожими на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова та в кожного малася радіостанція.

В цей момент працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вкотре голосно повідомили, що вони являються працівниками поліції, а останній на підтвердження цього пред`явив своє службове посвідчення та запропонували злочинцям здатися. Однак, всупереч законним вимогам працівників поліції, члени організованої злочинної групи тримали вогнепальну зброю напоготові, цілячись в сторону правоохоронців.

Відразу після цього ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, дістав предмет, схожий на бойову гранату, та, тримаючи палець на запобіжному кільці з погрозою його підірвати, почав вимагати у працівників поліції повернути йому зброю та негайно залишити територію нафтопромислу.

Зваживши на обставини, які склалися, та сприймаючи погрози учасників організованої групи реальними і такими, що загрожують їх життю і здоров`ю, працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 змушені були повернути вогнепальну зброю ОСОБА_6 та вийти з території УППГ «Мільки» Крім цього, в момент передачі ОСОБА_11 зброї ОСОБА_6 , останній ліктем лівої руки завдав один удар в район обличчя та лівою ногою - в район правої гомілки ОСОБА_11 .

Після цього всі учасники організованої злочинної групи, на невстановлених досудовим розслідуванням автомобілях, залишили місце вчинення злочину.

В результаті злочинних дій організованої групи потерпілому ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи від 12.02.2016 року № 100 завдано наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, закритий перелом кісток носа зліва без зміщення фрагментів, садна правої гомілки. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, закритий перелом кісток носа зліва відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна правої гомілки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виходячи з вищевказаних обставин, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення в умисних діях, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронному органу легких тілесних, ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненому організованою групою вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.345 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.345 КК України категорично не визнав та відмовився особисто надавати показання, мотивуючи наданням вичерпних показань в судовому засіданні свідками, що були допитані за клопотанням сторони захисту, які на його думку спростовують пред`явлене обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_9 надав показання, що він працює оператором НГВУ «Чернігівнафтогаз» і 27.12.2015 року, пізно ввечері, під час чергування з ОСОБА_10 до комп`ютерної зали зайшло троє невідомих йому осіб з предметами, які зовні схожі на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова, та наказали їм, залишивши мобільні телефони, перейти до роздягальні та лягти на підлогу, де він перебував разом з ОСОБА_10 близько однієї години. Останні не могли самовільно залишити приміщення роздягальні, оскільки їх охороняли. Під час перебування в роздягальні, він чув декількох вибухів, схожих начебто на постріли зі зброї, та оклики людей. Потерпілий не бачив ані обвинуваченого, ані транспорту на території УППГ, заперечивши завдання йому невідомими особами будь-якої шкоди, проте підтвердив відчуття тиску з їх сторони та підкорення вказівкам, з огляду на наявність в них зброї. ОСОБА_9 категорично заперечив технічну можливість викрадення нафтопродуктів, а також особисту матеріальну відповідальність за їх збереження, підтвердивши факт присутності працівників поліції на території УППГ одразу після їх звільнення.

Потерпілий ОСОБА_10 під час допиту в судовому засіданні надав аналогічні показання тим, що були надані потерпілим ОСОБА_9 , доповнивши, що бачив після залишення приміщення роздягальні на території УППГ карету швидкої медичної допомоги та працівників поліції, які оглядали територію. Потерпілий також не впізнав обвинуваченого ані за статурою, ані за голосом. Жодної інформації щодо викрадення нафтопродуктів після вказаних подій ОСОБА_10 не відомо, жодних відхилень в операційній системі установки після вище вказаних подій ним виявлено також не було. Необхідність залишення ним та потерпілим ОСОБА_10 комп`ютерної зали йому не відома.

Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 надав показання, що він, працюючи на посаді оперуповноваженого УЗЕ в Чернігівській області, 27.12.2015 року, близько 22 год.00 хв., разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхали до установки по підготовці природного газу /далі - УППГ/ Мільки. Перебуваючи біля паркану, він побачив як по території УППГ бігли двоє чоловіків в камуфляжному одязі, один з яких в «балаклаві». Перелізши через паркан, потерпілий повідомив їм, що він є працівником поліції, однак останні взяли предмети, які зовні схожі на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова й направили в його бік. В той момент, коли обвинувачений намагався перезарядити предмет, який зовні схожий на зброю, ОСОБА_11 стягнув з нього «балаклаву» й відбулась бійка. Під час боротьби потерпілий забрав в ОСОБА_6 предмет схожий на автомат та передав ОСОБА_12 . Інша особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, що була з обвинуваченим, почала вимагати, щоб його відпустили, інакше погрожувала застосувати зброю. В подальшому вище вказана особа повідомила по рації про необхідність іншим особам прибути на місце конфлікту. Через незначний проміжок часу прибігло ще дванадцять озброєних предметами, які зовні схожі на бойову автоматичну вогнепальну зброю - автомат Калашникова чоловіків, які оточили потерпілого та ОСОБА_12 . Вказана особа почала здійснювати постріли з автомата вгору та вимагала повернення обвинуваченому предмет схожий на автомат, який попередньо був вилучений, а також залишення території установки.

Усвідомлюючи чисельну перевагу, автомат було повернуто, а їх примусово відтіснено за межі УППГ. Перебуваючи вже за межами території установки, до потерпілого підійшов обвинувачений, і тримаючи предмет схожу на гранату в руках, вдарив ліктем йому в обличчя. Знову відбулась бійка, яку в подальшому припинила особа - матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Через деякий час обвинувачений знову підійшов до потерпілого і наніс удар ліктем в обличчя.

Особа - матеріали щодо якої виділено в окреме провадження повідомила по рації «Тьотя на вихід» і з території УППГ виїхав тягач з цистерною. Певний період часу потерпілого та його колег тримали в оточенні, не дозволяючи спробувати переслідувати вантажний автомобіль. В подальшому ОСОБА_6 та особа - матеріали щодо якої виділено в окреме провадження сіли в автомобіль і також поїхали. Через деякий час на місце конфлікту приїздив ОСОБА_19 та пропонував врегулювати ситуацію без виклику слідчо-оперативної групи. По прибуттю СОГ потерпілим на території установки було виявлено легковий автомобіль білого кольору «Renault Kangoo» з шлангами та інструментами, призначені для викрадення нафтопродуктів, в одному з приміщень УППГ двох працівників операторів, а також біля однієї з ємностей для зберігання нафтопродуктів брезент без слідів від нафтопродуктів. Потерпілий також підтвердив, що на території установки гільз віднайдено не було.

Вимоги обвинуваченого та особи - матеріали щодо якої виділено в окреме провадження були направлені на забезпечення можливості їм безперешкодно залишити межі УППГ. Потерпілий підтвердив факт надання йому медичної допомоги безпосередньо на місці злочину лікарями карети швидкої допомоги, а також подальші звернення до лікувальних закладів з приводу отриманих травм, завданих обвинуваченим.

Допитаний в ході судового засідання потерпілий ОСОБА_12 надав аналогічні показання, тим що були надані ОСОБА_11 , доповнивши, що після їх силового відтиснення за межі території УППГ «Мільки» до місця конфлікту, зі сторони поля, також підходили люди в масках та в одязі з камуфляжної тканини. Оскільки автомобіль, належний ОСОБА_13 був припаркований біля воріт таким чином, що унеможливлював виїзд транспорту з території УППГ, на вимогу особи - матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, автомобіль було перепарковано, що в подальшому, за командою останньої по рації, дозволило виїхати автоцистерні. Потерпілий підтвердив факт нанесення ОСОБА_6 , тримаючи в руках предмету схожого на бойову гранату, неодноразових ударів ліктем в голову ОСОБА_11 , а також подальшу в останнього кровотечу з носа та головну біль. Вказана агресивна поведінка ОСОБА_6 , з огляду на час та місце, свідчила про рішучість його дій та створювала реальні підстави побоюватись позбавлення життя присутнім біля нього працівникам поліції. Окрім того, потерпілий вказав, що у легковому автомобілі білого кольору «Renault Kangoo» було виявлено муляж пістолету.

Потерпілий ОСОБА_13 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав аналогічні показання, тим що були надані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначивши, що не був безпосередньо на території УППГ під час конфлікту, оскільки перебував поблизу автомобіля та на відстані лише візуально спостерігав за перебігом подій. Під час вказаних подій потерпілому не було нанесено жодних тілесних ушкоджень, проте агресивна демонстрація йому обвинуваченим предмету, що за зовнішніми ознаками схожий на автомат Калашникова, а також гранати, обумовлювало реальне побоювання за життя. Вимоги інших озброєних осіб зводились до примусового залишення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 території УППГ, а в подальшому і до нього вимагаючи перепаркування автомобіля для надання можливості виїхати вантажному автомобілю з території установки. Потерпілий підтвердив факт нанесення обвинуваченим ударів ліктем в голову ОСОБА_11 , а також в подальшому надання йому медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 надав показання лише з приводу обставин проведення ним 27.12.2015 року огляду місця події УППГ «Мільки» та складання протоколу, категорично заперечуючи особисту обізнаність щодо подій, які передували проведенню ним відповідної процесуальної дії. Свідок підтвердив факт вилучення за результатами проведення ОМП ряду предметів, що зазначені в протоколі та фото-ілюстративній таблиці. До території УППГ приїжджав керівник вказаної установки або ж уповноважена особа товариства, яка з`ясовувала обставини інциденту. Свідок заперечив факт вилучення на території установки гільз від зброї, а також наявність видимих тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 , який працює охоронником в ТОВ «Секьюрайті», надав показання, що 27.12.2015 року перебував на чергуванні на перепускному пункті в УППГ «Мільки». Близько 21 години до його приміщення охорони - зайшли двоє невідомих йому осіб в балаклавах, з предметами схожими на зброєю в руках, та повідомили, що не території УППГ буде проводитись певний захід не конкретизуючи його зміст. Незнайомці наказали свідкові не користуватись телефонами та не виходити з приміщення. Незначний період часу, виконавши вимоги вище вказаних осіб, свідок перебував у приміщенні, проте почувши звуки сході на постріли, одразу вирішив втекти через вікно в напрямку лісопосадки. Свідок, поблизу воріт до території УППГ, бачив лише легковий автомобіль білого кольору. Окрім двох незнайомців в балаклавах, свідок, перебуваючи в приміщенні охорони, більше нікого не бачив та не чув жодних розмов. Останній заперечив в`їзд на територію установки в період його чергування 27.12.2015 року та перебування в приміщенні охорони будь-якого транспорту, мотивуючи не значною віддаленістю від його місця чергування до місця виїзду/в`їзду до УППГ. Вище вказані особи, незважаючи на закриті обличчя, за антропологічними ознаками достатньо суттєво відрізнялись від обвинуваченого. Про обставини, які мали місце на території УППГ «Мільки», свідок дізнався від свого керівництва лише вранці 28.12.2015 року, коли повернувся до охороняємої ним території.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту як свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 надали показання, що 27.12.2015 року вони здійснювали підготовчі роботи на автозаправці, яка розташована в смт. Варва, та мала відкритись наступного дня. Свідки вказали, що вони неодноразово бачили обвинуваченого ОСОБА_6 , який приїжджав до автозаправки та спілкувався з її власником - ОСОБА_24 . Допитані вище вказані свідки зазначили, що обвинувачений востаннє залишив автозаправку після 22 години 27.12.2015 року.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту як свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 надали показання, що 27.11.2015 року, після 22 години, вони зустрічались з ОСОБА_6 за місцем його проживання, де святкували до опівночі майбутнє відкриття автозаправки. Близько до 24 години 27.11.2015 року свідки залишили оселю обвинуваченого, оскільки останньому було потрібно зустріти дружину.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проте останніми не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення. Разом з тим, на думку суду, доцільність допиту інших осіб, з огляду на показання учасників судового провадження, зокрема і представника УППГ «Мільки», є вкрай очевидною.

Проте, приписи ст.22 КПК України зобов`язують суд вирішувати питання лише які винесено на його розгляд сторонами, оскільки інакше він неминуче перебиратиме на себе функції сторони у справі, що є неприпустимим.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч.ч.2,4 ст.17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Так, за визначенням вчинення злочину організованою групою як окремої (складної) форми співучасті (сумісної злочинної діяльності), що міститься у ч.3 ст.28 КК України, - "злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи".

Аналіз вказаного визначення дозволяє беззаперечно вивести наступні ознаки організованої групи. Перше, у складі групи має бути не менше трьох осіб. Друге, група становить собою стійке злочинне об`єднання. Третє, створення вказаного об`єднання переслідує мету вчинення певної множини злочинів (за буквальним тлумаченням тексту статті - не менше двох злочинів) або одного злочину, який потребує довготривалої підготовки. Четверте, злочинна діяльність групи має плановий характер. І, нарешті, ця діяльність здійснюється з розподілом функцій учасників групи, виділення яких пов`язане із вчиненням запланованих групою діянь.

Вирішення питання доведення поза розумним сумнівом має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, як вбачається з обвинувачення, ОСОБА_6 , будучи виконавцем організованої групи, 27.12.2015 року безпосередньо приймав участь у нападі на УППГ «Мільки» з метою заволодіння чужим майном нафтовою сумішшю.

Одразу слід звернути увагу на той факт, що сторона обвинувачення в обґрунтування наявності складної форми співучасті посилається на те, що організована група до складу якої за версією слідства входить ОСОБА_6 , характеризується попередньою зорганізованістю в спільне стійке об`єднання для вчинення злочинів, мобільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, розподілом ролей, розробкою та узгодженням планів і способів здійснення злочинної діяльності /абз.3 а.с.13 т.1/.

Однак в ході судового слідства, незважаючи на неодноразове встановлення колегією суддів процесуального строку для подачі прокурором доказів у кримінальному провадженні з вказаного приводу, останнім не було надано жодних доказів в підтвердження вище перерахованих характеризуючих ознак організованої групи, а саме її стійкості, стабільності, згуртованості, в тому числі і попередньої злочинної діяльності, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведено до їх відома. Слід констатувати, що твердження обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих діянь організованою групою базуються виключно на показаннях потерпілих по справі працівників поліції. Останніми і в судовому засіданні також повідомлялось про наявність в них оперативних даних тривалої участі обвинуваченого в складі організованої групи у вчиненні кримінальних правопорушень в паливно-енергетичному комплексі, однак жодних доказів надати в розпорядження суду не змогли.

Більше того, незважаючи на сформоване обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину в складі саме організованої групи як виконавця, орган досудового слідства з незрозумілих мотивів, та на думку суду всупереч вимогам ч.4 ст.217 КПК України, виокремив іншу підозрювану особу співвиконавця в окреме провадження, хоча остання начебто безпосередньо також приймала участь в розбійному нападі, а потерпілі під час надання показань чітко вказували її прізвище. Жодних доказів наявності між ними постійних міцних внутрішніх зв`язків як між учасниками організованої групи в ході досудового слідства, що тривало більше двох років, в тому числі і шляхом проведення негласних оперативно-розшукових заходів, здобуто не було і в розпорядження суду не надано. Напроти, під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого не було виявлено жодних мобільних засобів комунікації.

Понад те, з моменту інкримінованого ОСОБА_6 нападу на УППГ «Мільки» в складі організованої групи, останній був затриманий лише 11.11.2017 року, тобто фактично через 1 (один) рік 10 (місяців). Очевидно, що вказаний період є достатньо тривалим для проведення необхідного комплексу як гласних, так і негласних заходів з метою документування діяльності організованої групи як такої, в тому числі і безпосередньої в ній участі ОСОБА_6 , а також інших її характеризуючих ознак, що викладені в обвинувальному акті.

Окрім того, згідно приписів п.13 постанови "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями" від 23.12.2005 року N 13, вступ особи до організованої групи (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Ненадання стороною обвинувачення жодних доказів в підтвердження наявності саме організованої групи, а також участі в ній обвинуваченого як виконавця, обумовлює виключення судом вказаної кваліфікуючої ознаки з пред`явленого обвинувачення за ст.187 КК та ст.345 КК України. Разом з тим, за вище вказаних обставин, суд не відкидає ймовірність існування більш простої форми співучасті, передбаченої ст.28 КПК України, у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих діянь, доведеність у вчиненні яких судом буде проаналізовано в подальшому.

Сторона обвинувачення в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, окрім показань вище допитаних потерпілих та свідків, надала в розпорядження колегії суддів наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 28.12.2015 року та фотоілюстративну таблицю /а.с.156-192 т.1/, ухвалу Печерського районного суду від 07.11.2017 року про надання дозволу на обшук домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 та протокол обшуку від 09.11.2017 року/а.с.193-202 т.1/, висновок балістичної експертизи від 13.12.2017 року /а.с.203-222 т.1/, експертиза дослідження нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів /а.с.224-233 т.1/, протокол огляду /а.с.234-235 т.1/, протоколи пред`явлення особи до впізнання /а.с.236-245 т.1/, протоколи слідчих експериментів та CD-R /а.с.248-253 т.1/, висновок експерта №100 від 12.02.2016 року. Будь-яких інших письмових доказів, незважаючи на неодноразові роз`яснення судом щодо самостійного обстоювання сторонами їх правових позицій, в судовому засіданні стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 28.12.2015 року, а саме території нафтопромислу, поблизу с. Мільки, де за версію органу досудового слідства відбувся розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, було виявлено ряд предметів матеріального світу, які безумовно мали б посилити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення за ст.187 КК України. Вказаний письмовий доказ та фотоілюстративна таблиця до нього є досить інформативною щодо обставин, які підлягають доказуванню. Разом з тим, під час судового засідання, незважаючи на неодноразові роз`яснення прокурору щодо необхідності забезпечення безпосереднього огляду колегією суддів виявлених в ході ОМП предметів, зокрема - брезенту, який начебто використовувався для закриття ґрунту під час викачки нафтопродуктів до автоцистерн, шлангів, ключів та іншого кустарно-виготовленого обладнання, що сприяло полегшенню та конспірації у вчиненні інкримінованого обвинуваченому діяння, надано не було та причин, які б об`єктивно унеможливлювали їх надання так і не повідомлено.

Тобто, абсолютно всі предмети матеріального світу, які начебто були виявлені та вилучені під час відповідної слідчої дії, в тому числі і легковий автомобіль «Рено-Кенго», за дивних та не зрозумілих причин, незважаючи навіть і на письмове інформування суду в адресу процесуального керівника даного кримінального провадження, не були надані до суду і не повідомлено про місце їх перебування. Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що згідно наданих в розпорядження суду доказів в ході досудового слідства жоден з предметів, який було виявлено під час огляду місця події не оглядався ані слідчим, ані відкривався на виконання вимог ст.290 КПК України стороні захисту.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів, зокрема і шляхом огляду речових доказів. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому, засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч.2 ст.23 та ст.86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом.

Вище вказані імперативні приписи позбавляють суд можливості визнати відомості, що містяться в протоколі огляду місця подій від 28.12.2015 року як допустимий доказ в обґрунтування пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, оскільки його зміст фактично базується лише на перерахунку предметів, які так і не були надані для безпосереднього огляду судом.

Незважаючи на той факт, що суд позбавлений можливості врахувати протокол ОМП як допустимий доказ, однак слід звернути увагу і про не виявлення під час його проведення жодних слідів на ґрунті від протекторів коліс вантажних автомобілів, які за версією слідства були заповнені нафтою, а відтак мали значну вагу. Понад те, в ході ОМП не було виявлено і гільз від патронів, хоча з показань потерпілих працівників поліції, останні ствердно зазначили про здійснення ряду пострілів зі зброї особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Логічного пояснення причин незнайдення гільз на місці конфлікту, з урахуванням показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та показань працівників поліції в частині невідкладного проведення ОМП після інкримінованого обвинуваченому нападу стороною обвинувачення надано не було.

Суд звертає увагу, що доцільність безпосереднього огляду судом вище вказаних предметів, які були виявлені під час ОМП, обумовлена і показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 операторів установки, які заперечили як технічну можливість викрадення нафтопродуктів, так і констатували відсутність будь-яких відхилень щодо об`єму нафтопродуктів в системі вже на момент проведення слідчої дії 28.12.2015 року, хоча згідно фотоілюстративної таблиці мали місце начебто зірвання пломб з крану подачі нафти. Незважаючи на начебто пошкодження в ході розбійного нападу обладнання нафтопромислу, зокрема зірвання пломб, і присутність керівництва УППГ під час ОМП, органом досудового слідства так і не було вказану обставину перевірено, обмежившись лише фотографуванням відповідних об`єктів. Причини не з`ясування стороною обвинувачення в належного власника майна хоча б цілісності обладнання після начебто розбійного нападу на нафтопромислі об`єктивно посилює необхідність та актуальність безпосереднього огляду судом предметів, що зазначені в протоколі огляду місця події.

Більше того, як вбачається з показань в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що працювали 27.12.2015 року операторами НГВУ «Чернігівнафтогаз», останні підтвердили факт вимоги до них трьох озброєних осіб, відмінних за антропометричними ознаками обвинуваченому, щодо залишення ними безпосереднього місця роботи - комп`ютерної зали та примусового їх перебування в роздягальні. Вище вказані потерпілі не чули та не бачили на території УППГ «Мільки» жодного руху автотранспорту, а також категорично заперечили як можливість, так і сам факт викрадення нафтопродуктів. Висновки останніх обґрунтовані технічними особливостями функціонування системи та відсутністю жодних відхилень в операційній системі установки після повернення їх до зали.

Аналогічні показання в частині заперечення факту перебування на території нафтопромислу будь-якого автотранспорту були надані і свідком ОСОБА_16 , який зазначив лише про єдиний в`їзд до УППГ «Мільки» та об`єктивну неможливість заїхати вантажним автомобілям ним непоміченими. Особливу увагу колегія суддів звертає на той факт, що свідок залишив приміщення, де він здійснював чергування, лише після того як почув начебто постріли, тобто фактично за версією обвинувачення вже після затримання ОСОБА_6 правоохоронцями, а відтак в`їзд вантажних автомобілів вже після вказаних подій є малоймовірним. Вказаний висновок суду посилюється і показаннями ОСОБА_13 , який підтвердив факт блокування ним виїзду до УППГ власним автотранспортом.

Показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 в частині заперечення факту викрадення нафтопродуктів узгоджується і з письмовими відповідями ПАТ «Укрнафта» згідно яких НГВУ «Чернігівнафтогаз» не залучався до даного кримінального провадження як потерпілий /а.с.100,102 т.2/. Тобто, власник майна на яке начебто було здійснено напад з метою його заволодінням органом досудового слідства як потерпілий залучений не був.

Більше того, протягом всього строку досудового слідства і уповноважені особи ПАТ «Укрнафта» не звертались до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення, хоча згідно обвинувального акту закачування нафтової суміші до двох автоцистерн відбулось шляхом зірвання пломб на крані подачі нафти.

Причини очевидної бездіяльності як органу досудового слідства, так і власника майна з вище зазначених питань не є обставинами, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, однак вони обґрунтовано породжують сумніви принаймні як щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, так і щодо фактичного перебігу подій, які мали місце 27.12.2015 року.

В ході судового слідства, незважаючи на неодноразові намагання колегії суддів з`ясувати, які саме докази стороною обвинувачення були покладені в основу обвинувального акту щодо кількості автотранспорту, який заїжджав на територію нафтопромислу, а також наповнення саме 2 автоцистерн нафтою, так і не вдалося. Окремо слід акцентувати, що навіть потерпілі правоохоронці ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , надаючи показання вказали про виїзд з території нафтопромислу лише однієї автоцистерни, та заперечили власну обізнаність щодо її наповненості, а також зазначили про відсутність слідів нафти на вилученому в ході ОМП брезенті.

Безумовно, що розбій є злочином з усіченим складом і для кваліфікації за ст.187 КК України не є визначальним той факт, чи змогла винна особа розпорядитись майном, яким вона заволоділа чи не мала змоги це зробити, проте аналіз обставин, які викладені в обвинувальному акті, в співставленні з наявними доказами в справі є обов`язковим.

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.12.2016 року, потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 за сукупністю характерних рис обличчя, одностайно зазначивши про нанесення останнім 27.12.2015 року ОСОБА_11 тілесних ушкоджень /т.1 а.с.236-246/.

Суд звертає увагу на той факт, що потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні чітко підтвердив факт особистого знайомства з ОСОБА_6 , а потерпілий ОСОБА_12 виключно по картотеці ще до 27.12.2015 року в зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, а відтак їх показання в частині перебування саме обвинуваченого на території УППГ «Мільки» є достатньо переконливими і судом будуть враховані в цій частині при обґрунтуванні у вироку.

Разом з тим, вище вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з урахуванням наданих показань потерпілих працівників поліції щодо попереднього знайомства з ОСОБА_27 та проведення відносно нього певних оперативних міроприємств, жодним чином не посилюють обґрунтування винуватості ОСОБА_27 у вчиненні злочину передбаченого ст.187 КК України, оскільки є похідними від попередньо наданих ними показань.

З переглянутих слідчих експериментів від 20.03.2017 року, проведених за участі потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , вбачається, що вони надали аналогічні показання тим, що були надані ними в судовому засіданні /т.1 а.с.248-253/. Разом з тим суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що згідно протоколів слідчих експериментів їх перебіг фіксувався на електронний носій інформації micro SD ємністю 8 gb, проте до суду було надано в розпорядження лише диск CD-R. Походження вказаного лазерного компакт-диску стороні обвинувачення невідоме, що підтверджується і відсутністю в матеріалах кримінального провадження будь-якої інформації про його створення в установленому КПК порядку.

Беззаперечно можна стверджувати, що наданий в розпорядження суду диск не є оригінальним примірником технічного носія інформації на який безпосередньо фіксувались відповідні процесуальні дії, що позбавляє суд можливості пересвідчитись в достовірності зафіксованій на ньому інформації.

Відповідно до ч.3 ст.99 КПК України, сторона кримінального провадження, в тому числі і прокурор зобов`язаний надати суду оригінал документа, в даному випадку оригінал технічного носія інформації. Окрім того, аналогічні вимоги містить і положення ч.3 ст.107 КПК України, а саме - у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо. Всупереч вказаної імперативної вимоги КПК щодо надання до суду виключно оригіналів документів, сторона обвинувачення, незважаючи на неодноразові роз`яснення колегії суддів вище вказаних приписів, свідомо ігнорує вказану норму, а відтак доводи сторони захисту щодо визнання CD-R диску недопустимим доказом по справі є вочевидь обґрунтованими.

Більше того, аналізуючи запис проведених всіх слідчих експериментів, суд звертає увагу на те, що вони відбувались в темну пору доби без штучного освітлення, яке б дозволяло ідентифікувати за зображенням учасників його проведення. Фактично переглянуті відеозаписи об`єктивно можуть сприйматись лише як аудіо-записи перебігу слідчих експериментів, а за характером вони повністю побудовані на показаннях потерпілих правоохоронців і не містять якихось суттєвих об`єктивних (експериментальних) складових, що існували б незалежно від показань обвинуваченого.

Згідно даних протоколу обшуку від 09.11.2017 року домоволодіння, яке перебувало у фактичному володінні обвинуваченого ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено: предмет, схожий на автомат Калашникова МКМ-072СБ 7,62*39 з маркуванням НОМЕР_5 з магазином наповненим патронами з маркуванням «LCW» калібру 7.62*39; предмет схожий на автомат Калашникова МКМ-072СБ 7,62*39 з маркуванням НОМЕР_6 з двома магазинами, один заповнений патронами з маркуванням « НОМЕР_7 », другий порожній; предмет схожий на мисливську рушницю з маркуванням «МР-27ЕМ» та № НОМЕР_8 ; предмет схожий на пістолет чорного кольору з маркуванням № НОМЕР_4 з порожнім магазином; чотири магазини до зброї порожні; два патрони з маркуванням «№692792 ЛПЗ»; дві пачки набоїв 7,62*39-8; 40 набоїв до гладкостовольної рушниці; 6 набоїв до гладкоствольної рушниці; 14 набоїв з маркуванням 9 mm P.A.K.; 4 балаклави різного кольору; 3 куртки та 3 штанів камуфляжного розкрасу; 1 комбінезон та 1 фуфайка камуфляжного кольору /т.1 а.с.196-197/.

Як вбачається з висновку експерта від 13.12.2017 року №19/8-5/191-СЕ/17 вище вказаний пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом газово-сигнального пістолета моделі «Rohm RG 88» № НОМЕР_4 , калібру 9 mm P.A.K., промислового виготовлення фірми «UMAREX», Німеччина, а 21 патрон є боєприпасами бойової нарізної вогнепальної зброї 7,62 мм патронами з кулями зі сталевими осердями (7,62*39); патрони виготовлені промисловим способом та є придатними для стрільби.

Відповідно до висновку експерта від 22.12.2017 року № 19/11-1/164-СЕ/17 лише на вилученому напівкомбінезоні та куртці з камуфляжної тканини з утеплювачем виявлено сліди спеціальних засобів обробки тканини, які за своїми властивостями близькі до вуглеводнів нафтопродуктів, а відтак зробити категоричний висновок про наявність нафтопродуктів на вказаних предметах одягу не уявляється можливим. На всіх інших предметах, що були надані на дослідження експертові, слідів нафтопродуктів не виявлено /т.1 а.с.228/.

Згідно ч.3 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Відповідно до вимог ч.9 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

З аналізу даної правової норми вбачається, що єдиним належним доказом, відкриття сторонами матеріалів справи, є письмове підтвердження з зазначення найменування матеріалів, які відкриваються, а в разі відмови стороною надати письмове підтвердження дана обставина повинна бути відображена в протоколі про надання доступу до матеріалів та засвідчена відповідно до вимог КПК України.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 14.03.2018 року, з матеріалами кримінального провадження том 1 на 206 аркушах були ознайомлені підозрюваний ОСОБА_6 та захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 /а.с.1-2 т.2/.

Стосовно ж надання доступу до речових доказів будь-які відмітки у вказаному протоколі відсутні. Тобто, жоден предмет матеріального світу, який має значення для даного кримінального провадження, органом досудового слідства не визнавався як речовий доказ, що підтверджується відсутністю відповідного процесуального рішення орану досудового слідства. Вказана ситуація зумовила правову невизначеність щодо правового режиму поводження з вище вказаними предметами в кримінальному провадженні і як наслідок грубе порушення приписів ст.290 КПК України.

Колегія суддів погоджується, що чинний КПК України на відміну від попереднього процесуального закону хоча і не зобов`язує орган досудового слідства виносити відповідну постанову про визнання певного предмету речовим доказом, проте згідно вимог ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.ч.11,12 ст.290 КПК України).

Отже, з вищенаведених положень, закріплених у процесуальному законодавстві та викладених у постанові Верховного суду України від 16.03.2017 року, вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній, проте така заборона адресована суду, який згідно з ч.12 ст.290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів визнає самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом газово-сигнального пістолета моделі «Rohm RG 88» № НОМЕР_4 , калібру 9 mm P.A.K., промислового виготовлення фірми «UMAREX», Німеччина, та 21 патрон калібру 7,62 мм, а також 4 «балаклави» різного кольору; 3 куртки та 3 штанів камуфляжного розкрасу; 1 комбінезон та 1 фуфайка камуфляжного кольору, які були вилучені 09.11.2017 року в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого недопустимими доказами.

Оскільки судово-балістична та фізико-хімічна експертизи були проведені на підставі речових доказів, порядок відкриття яких стороні захисту був порушений, висновки за результатами їх проведення колегія суддів також визнає як недопустимими доказами як похідні.

Надаючи оцінку протоколу огляду речей і предметів від 02.06.2018 року, що надійшли до органу досудового розслідування після проведення судових експертиз, суд звертає увагу на той факт, що всі предмети, які були предметом експертних досліджень, та в подальшому були оглянуті в судовому засіданні, знаходились в закритих упакуваннях з печатками експертних установ, де вони перебували на дослідженні /т.1 а.с.234/. Вказана обставина обумовлює обґрунтований сумнів щодо можливості проведення слідчим ОСОБА_28 огляду вище вказаних предметів не порушивши цілісності опечатування відповідних упакувань.

Незважаючи на очевидну доцільність допиту останнього в ході судового розгляду щодо з`ясування причин опечатування оглянутих предметів не його власним підписом та відповідною печаткою органу досудового слідства, прокурор, попередньо заявивши клопотання про його допит, в подальшому від нього відмовився.

Вказана обставина, з огляду на відсутність будь-яких логічно-обґрунтованих пояснень зі сторони обвинувачення з даного приводу, на думку суду свідчить про складення слідчим протоколу огляду предметів без їх фактичного огляду, а відтак даний процесуальний документ є недопустимим доказом і відповідно не може бути використаний для обґрунтування вироку в справі.

Понад те, вказана обставина посилює доводи сторони захисту щодо порушення органом досудового слідства вимог ст.290 КПК України в частині не відкриття фактично жодного доказу, які само по собі або ж сукупності використані органом досудового слідства для доведення винуватості ОСОБА_27 у вчиненні кримінального правопорушення ст.187 КК України. Твердження в цій частині сторони захисту знаходить своє відображення і в змісті протоколу про надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 14.03.2018 року /а.с.1-2 т.2/. Як вбачається з даного протоколу орган досудового слідства надав можливості ознайомитись обвинуваченому та його захисниками лише з матеріалами справи на 288 аркушах, що не узгоджується з приписами ч.2 ст.290 КПК України.

Згідно висновку експерта від 29.12.2015 року за №100, у ОСОБА_11 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритий переломом кісток носа зліва без зміщення фрагментів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садно правої гомілки, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 по давності їх утворення можуть відповідати 27.12.2015 року, а за механізмом їх утворення - можуть відповідати показанням останнього щодо нанесення йому обвинуваченим ударів руками по обличчю та ногою в область правої гомілки /т.1 а.с.259/.

Як вбачається з вступної частини висновку експерта вона була призначена на підставі постанови слідчого СУ ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_29 в рамках кримінального провадження №0000492.

Відповідно до вимог ч.5 ст.217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Слід зазначити, що в судовому засіданні здійснювався розгляд матеріалів кримінального провадження, що внесене до ЄРДР за № 0001615, яке було попередньо виділене з кримінального провадження №0001578 /а.с.147 т.1/, однак жодних даних щодо прийнятого процесуального рішення відносно кримінального провадження в якому було проведено судово-медичну експертизу в розпорядження суду надано не було.

Більше того, як вбачається з обвинувального акту слідчий ОСОБА_29 не був уповноважений здійснювати досудове розслідування кримінального провадження, що перебуває на розгляді в суді /а.с.6 т.1/. Незважаючи на очевидну необхідність надання стороною обвинувачення відповідного процесуального рішення, яке б легітимізувало висновок експерта №100 як допустимий доказ в даному кримінальному провадженні, прокурор в судовому засіданні повідомив про необізнаність щодо існування процесуальних рішень відносно кримінального провадження №0000492 та як наслідок про неможливість їх надання в розпорядження суду. Жодних клопотань і з приводу доцільності оголошення в судовому засіданні перерви для надання стороною обвинувачення відповідних рішень заявлено не було.

З огляду на вище викладене, суд позбавлений можливості враховувати висновок судово-медичної експертизи як допустимий доказ в кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0001615.

Відповідно до п.п.6,9 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Із законодавчого визначення поняття інкримінованого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення та вимог приписів ст.91 КПК України обов`язковому доказуванню підлягає, зокрема майно з метою заволодіння яким і здійснювався напад, а також спосіб та мета вчинення злочину.

Ані в ході досудового слідства, ані в судовому засіданні так і не було встановлено технологію виробництва на УППГ «Мільки» та її функціональне призначення взагалі. Як вбачається з обвинувального акту, викрадення нафтопродуктів здійснювалось з металевої ємності (буліт Е3), однак допитані в судовому засіданні як потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є працівниками НГВУ «Чернігівнафтогаз» та вочевидь повинні бути обізнані про роботу установки повідомили про технічну неможливість здійснити викрадення нафти взагалі. Показання в цій частині вище вказаних потерпілих, а також відсутність жодних речових доказів, які б прямо або ж опосередковано вказували на викрадення саме нафтової суміші на території УППГ «Мільки», та були надані в розпорядження суду, обумовлюють обґрунтовані сумніви щодо встановлення предмету розкрадання.

Вказаний висновок суду посилюється і тим, що УППГ, навіть виходячи з абревіатури «УППГ» є установкою по підготовці природного газу. Суд не відкидає ймовірність переробки нафти і на вказаній установці, однак вказана обставина є лише припущенням і обґрунтовано піддається сумніву стороною захисту. В конкретному випадку сторона обвинувачення належними та допустимими доказами повинна була б довести в судовому засіданні факт здійснення нападу ОСОБА_6 на УППГ «Мільки» саме з метою заволодіння нафтовою сумішшю, що належить НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Однак, жодних спростувань або ж навпроти - тверджень з приводу вказаної обставини, в тому числі і доказів, стороною обвинувачення в судовому засіданні заявлено так і не було.

Надані в розпорядження суду докази, окрім фактично лише припущень органу досудового слідства, безумовно не доводять ані спосіб, ані мету вчинення ним злочину. Як вже попередньо було зазначено, що з незрозумілих для суду причини стороною обвинувачення не було надано в судове засідання жодного доказу, який був би вилучений в ході огляду місця події, що в сукупності могли б вказувати як на напад, так і на його мету.

Більше того, фактично власник майна на яке начебто здійснювався напад в ході досудового слідства, будучи обізнаним про фактичні обставини подій від 27.12.2015 року та про перебіг досудового слідства, незважаючи на посилання сторони обвинувачення як на пошкодження належного йому майна, так і викрадення нафтової суміші, з заявою про вчинення злочину так і не звертався.

З огляду на відсутність згоди НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» щодо залучення як потерпілого до даного кримінального провадження, орган досудового слідства, на виконання вимог ч.7 ст.55 КПК України, не залучив відповідного представника товариства як свідка та не здійснив його допит щодо обставин, які безумовно підлягають доказуванню.

Не піддається жодному логічному поясненню і поведінка потерпілих по справі працівників поліції, які чітко знаючи особу, що начебто вчинила кримінальне правопорушення, майже рік не повідомляли органу досудового слідства вказану інформацію. Останні не могли не усвідомлювати значимість їх показань та важливість проведення невідкладних слідчих дій для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Більше того, з показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_30 він після 27.12.2015 року особисто зустрічав ОСОБА_6 на заправці в смт. Варва, однак пояснити не вжиття ним жодних дій направлених на затримання особи, яка обвинувачується в особливо-тяжкому злочині, не зміг.

Колегія суддів особливо акцентує увагу на те, що з показань працівників поліції вони були достатньо поінформовані про протиправну діяльність обвинуваченого в складі організованої злочинної групи в зв`язку з їх службовою діяльністю та наявністю певної оперативної інформації щодо причетності останніх до кримінальних правопорушень в паливно-енергетичному комплексі. Незважаючи на клопотання сторони захисту та пропозиції колегії суддів надати відповідні докази в підтвердження наведених ними обставин, що в свою чергу б свідчило і про стійкість участі обвинуваченого в організованій групи, ані потерпілі, ані прокурор їх не надали.

Письмові докази, подані стороною обвинувачення та досліджені судом, щодо характеристики особи обвинуваченого, не містять обставин, що прямо, або опосередковано, доводять висунуте обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України.

З врахуванням відсутності заяв сторін кримінального провадження перед закінченням дослідження обставин справи, суд констатує, що можливості подання ними інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.187 КК України - вичерпано.

Положеннями ст.62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.4 ст.187 КПК України, відповідно до положень ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності та змагальності, що обумовлює неможливість ініціювання судом за власної ініціативи проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд, з точки зору достатності, приходить до висновку про недоведеність «поза розумним сумнівом» в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України та необхідність виправдання останнього в цій частині.

Сторона обвинувачення в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, надала в розпорядження колегії суддів наступні письмові докази: ухвалу Печерського районного суду від 07.11.2017 року про надання дозволу на обшук домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 та протокол обшуку від 09.11.2017 року /а.с.193-202 т.1/, висновок балістичної експертизи від 13.12.2017 року /а.с.203-222 т.1/, Будь-яких інших письмових доказів, незважаючи на неодноразові роз`яснення судом щодо самостійного обстоювання сторонами їх правових позицій, в судовому засіданні стороною обвинувачення надано не було.

Колегією суддів попередньо було надано аналіз вище інших вказаних письмових доказів в частині обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, зокрема і висновку балістичної експертизи, який в зв`язку з порушенням вимог ст.290 КПК України визнано недопустимим доказом, а відтак він не може бути враховані при обґрунтуванні обвинувачення у вироку за ч.1 ст.263 КК України.

Наявний в матеріалах кримінального провадження протокол обшуку від 09.11.2017 року домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 безумовно є належним доказом, однак не є визначальним та достатнім в обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України.

За таких обставин, суд оцінюючи докази з точки зору достатності приходить до висновку, що доказів на які посилається сторона обвинувачення недостатньо для доведення «поза розумним сумнівом» наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині.

Сторона обвинувачення в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.4 ст.345 КК України, окрім показань вище допитаних потерпілих та свідків, надала в розпорядження колегії суддів наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 28.12.2015 року та фотоілюстративну таблицю /а.с.156-192 т.1/, протоколи пред`явлення особи до впізнання /а.с.236-245 т.1/, протоколи слідчих експериментів та CD-R /а.с.248-253 т.1/, висновок експерта №100 від 12.02.2016 року. Будь-яких інших письмових доказів, незважаючи на неодноразові роз`яснення судом щодо самостійного обстоювання сторонами їх правових позицій, в судовому засіданні стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Колегією суддів попередньо було надано аналіз вище вказаних письмових доказів в частині обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, ряд з яких, з огляду на порушення вимог КПК України, були визнані недопустимим. Разом з тим, незважаючи на показання допитаних за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні свідків, на думку суду, неспростовним залишається як факт перебування 27.12.2015 року ОСОБА_6 на території УППГ «Мільки», так і висловлення ним погроз вбивства та насильства щодо працівників правоохоронного органу потерпілих по справі в зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

Так, як вбачається з показань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні в судовому засіданні повідомили про зняття з ОСОБА_6 «балаклави» під час його перебування на території УППГ «Мільки», що надало можливість їм його персоніфікувати. Обізнаність вище вказаних потерпілих з обвинуваченим була обумовлена їх службовою діяльністю та начебто його причетністю до кримінальних правопорушень у паливо-енергетичному комплексі.

Показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 узгоджуються і з протоколами пред`явлення особи для впізнання від 13.12.2016 року, а відтак їх показання в частині перебування саме обвинуваченого на території УППГ «Мільки» та висловлення ним погроз вбивства і насильства є достатньо переконливими.

Вказаний висновок суду посилюється і тим, що працівники поліції обізнані з тактико-технічними характеристиками вогнепальної зброї, а демонстрація обвинуваченим предмету, який за зовнішніми ознаками схожий на автомат Калашникова та гранати, та послідовні дії щодо їх можливого застосування, з урахуванням обстановки, а також обставин, що передували використання вище вказаних предметів, безумовно свідчать про реальність побоювання потерпілих по справі щодо приведення у виконання ОСОБА_6 погроз вбивства та насильства. Реальність висловлених погроз обвинуваченим підтверджується й фактом нанесення ним ударів рукою в обличчя та ногою в область гомілки потерпілого ОСОБА_11 , що свідчить про ступінь агресивності при перебігу вказаного конфлікту. Факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та необхідність надання йому невідкладної допомоги частково підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив перебування на території УППГ під час проведення огляду місця події карети швидкої медичної допомоги.

Факт наявності в домоволодінні обвинуваченого ряду одиниць мисливської зброї, яка перебуває в його використанні є безспірним та підтверджується протоколом обшуку, а відтак можливість і використання ним 27.12.2015 року мисливського карабіну МКМ072СБ, який візуально є аналогом автомата Калашникова, є доведеним. Разом з тим, незважаючи на наявний в ОСОБА_6 дозвіл на зберігання зброї ще з 2013 року, жодних приписів щодо порушення ним Правил її використання стороною обвинувачення не надано, хоча останній за версією досудового слідства начебто входив в склад організованої злочинної групи і використовував для протиправної діяльності /а.с.97 т.2/.

Колегія суддів показання ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 визнає малоймовірними з точки зору достовірності, оскільки вони не узгоджуються як з показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , так і протоколами пред`явлення особи для впізнання від 13.12.2016 року. Більше того, в судовому засіданні було встановлено, що всі вище допитані свідки за клопотанням сторони захисту перебувають або в товариських стосунках особисто з обвинуваченим, або ж в певному підпорядкуванні його товаришів. На думку суду їх показання є спробою допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності, а тому вони не враховуються судом при обґрунтуванні вироку в справі.

Натомість стороною захисту, окрім припущень, жодним чином не доведено зацікавленості працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 в наданні недостовірних показань щодо звинувачення ОСОБА_6 у вчиненні протиправних діянь, а відтак суд їх визнає достовірними та покладає в основу обґрунтування вироку.

Факт виконання працівниками поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 службових обов`язків на території УППГ «Мільки» підтверджується наказом про їх відрядження від 24.12.2015 № 10 для проведення заходів з викриття кримінальних правопорушень у паливно-енергетичному комплексі.

За таких обставин, з огляду на не доведення стороною обвинувачення допустимим доказами обставин, які впливають на правильність кваліфікації, зокрема - вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів в складі організованої групи, а також умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, обвинувачення в цій частині є необґрунтованим та підлягає виключенню з подальшою перекваліфікацією його дій.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за доведеним, що 27.12.2015 року ОСОБА_6 погрожував вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівником службових обов`язків, а відтак його дії кваліфікує лише за ч.1 ст.345 КК України.

В контексті вище наведеного, дотримання органом досудового слідства передбаченої КПК процедури та порядку здобуття доказів має виключно важливу роль для ухвалення законного та справедливого рішення. В даному випадку ряд допущених процесуальних порушень на стадії досудового слідства обумовили неможливість врахування судом ряду доказів в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує фактичні обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, загально-соціальні дані обвинуваченого: вік та незадовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище - працюючого, виключно позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, активну участь в житті релігійної громади Української православної церкви, раніше не судимого, відсутність відомостей про перебування обвинуваченого на обліках в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, а також даних щодо його притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання, і вважає про необхідність призначення покарання в межах частини санкції статті у виді позбавлення волі, що буде співмірним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В той же час, суд, з урахуванням сукупності об`єктивних та суб`єктивних передумов, а саме тяжкості та фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочину, особи винного та інших обставин справи, що були досліджені в судовому засіданні, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.

Беручи до уваги, що жоден матеріальний об`єкт, який був предметом дослідження в судовому засіданні не був визнаний органом досудового слідства як речовий доказ в кримінальному провадженні, питання щодо їх подальшого зберігання необхідно вирішити за аналогією до ст.100 КПК України.

Заходи кримінального провадження в ході судового провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати не винуватим за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК, ч.1 ст.263 КК, та на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, в зв`язку з не доведенням, що в діянні ОСОБА_6 є склад кримінальних правопорушень, що передбачений ч.4 ст.187 КК, ч.1 ст.263 КК - виправдати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 2 /два/ роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк відбуття покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ №838-VIII від 21.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.11.2017 року до 26.02.2018 року.

Початок іспитового строку ОСОБА_6 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Матеріальні об`єкти: нарізний мисливський самозарядний карабін моделі «МКМ-072Сб» калібру 7,62х39 № НОМЕР_5 , нарізний мисливський самозарядний карабін моделі «МКМ-072Сб» калібру 7,62х39 № НОМЕР_6 , двоствольну мисливську рушницю калібру 12х76 моделі «МР-27ЕМ» № НОМЕР_8 , 57 патронів групи з маркуванням «LCW 7,62x39», 9 патронів з маркуванням «ЛПЗ 7,62х39», 3 патрони калібру 9 mm P.A., 6 патронів калібру 12х70 спорядженим картеччю діаметром 8,6 мм, 1 патрон калібру 12х70 спорядженим картеччю діаметром 6,2 мм, 3 патрони калібру 12х70 спорядженим картеччю діаметром 8,6 мм, 1 патрон калібру 12х70 спорядженим кулями діаметром 16 мм та масою 28,4 г, 7 патронів калібру 12х70 спорядженим картеччю діаметром 8,6 мм, 12 патронів калібру 16 х70 спорядженим картеччю діаметром 8,9 мм, 3 патрони калібру 12х70, 7 магазинів; 4 «балаклави» різного розміру; 3 куртки камуфляжної розкраски, 3 штанів камуфляжної розкраски, 1 комбінезон камуфляжної розкраски, 1 комбінезон камуфляжної розкраски та 1 фуфайка камуфляжної розкраски, які поміщені до чорної сумки з написом «Mersedes-Benz» - повернути власнику;

-самозарядний пістолет моделі «Rohm RG 88» № НОМЕР_4 калібру 9 mm P.A.К. та 19 патронів з маркуванням «270 58» знищити;

Процесуальні витрати по справі в розмірі 4759,04 грн та 5948,80 грн за проведення експертиз необхідно компенсувати за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України відповідній спеціалізованій державні експертній установі, що проводила експертизу.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3