У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2018 Справа №607/16998/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву лікаря-психіатра ТОККПНЛ ОСОБА_3 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 3 групи, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника ТОККПНЛ ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Лікар-психіатр ТОККПНЛ ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо ОСОБА_4 , мотивуючи його тим, що психічний стан хворого значно покращився, коректно поводив себе з дільничним психіатром, регулярно приймав підтримуюче лікування, систематично з`являвся на огляд до лікаря, був впорядкований у поведінці, спокійний, не виявляв агресії, адекватний у спілкуванні, шкодував про скоєний вчинок, має реальні плани на майбутнє, а тому не потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку прокурора, представника ТОККПНЛ та захисника, які не заперечили у задоволенні вказаної заяви, вважає, що заяву лікаря-психіатра ТОККПНЛ ОСОБА_3 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року до ОСОБА_4 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Як слідує з висновку комісії лікарів-психіатрів амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ №2037 від 20 вересня 2018 року, перебуваючи на амбулаторній примусовій психіатричній допомозі хворий ОСОБА_4 режиму не порушував, каявся і шкодував про вчинене діяння, вину визнавав. Регулярно щомісяця відвідував дільничного психіатра, отримував систематично підтримуюче лікування риспероном, виконував рекомендації лікаря, на прийомі в лікаря поводив себе спокійно, виконував інструкції, був впорядкований в поведінці. За час надання АППД у хворого соціально-небезпечних намірів, тенденцій не було; СУ-думок, висловлювань не мав, агресивних вчинків не виявляв; перебував на стацлікуванні в 7-му відділі ТОККПНЛ з 02.06.2018 року по 20.06.2018 року. Комісія прийшла до висновку, що хворий ОСОБА_4 потребує припинення надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, залишити у диспансерній групі спостереження «ТПР».

Відповідно до ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
А згідно ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
А тому, зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_4 покращився, він коректно поводив себе з дільничним психіатром, регулярно приймав підтримуюче лікування, систематично з`являвся на огляд до лікаря, спокійний, не виявляв агресії, адекватний у спілкуванні, шкодував про скоєний вчинок, має реальні плани на майбутнє, порушень правопорядку не відмічено, що свідчить про необхідність припинення надання даній особі амбулаторної примусової психіатричної допомоги, суд приходить до висновку, про необхідність припинення ОСОБА_4 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, залишивши ОСОБА_4 в диспансерній групі спостереження «ТПР».

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 512, 513, 516, п.2 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, ст.95 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву лікаря-психіатра ТОККПНЛ ОСОБА_3 про припинення надання застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Припинити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Тернополя, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, неодруженому, непрацюючому, інваліду 3 групи, жителю АДРЕСА_1 , за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, залишивши ОСОБА_4 в диспансерній групі спостереження «ТПР».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1