У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 259 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0004292.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17.10 год. 14.01.2019 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою з огляду на те, що тяжкість можливо вчиненого ОСОБА_5 злочину не може бути єдиною підставою для обґрунтування ризику переховування останнього від слідства та суду, про що неодноразово наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Прокурором не надано доказів того, що підозрюваний може впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки свідки не звертались до правоохоронних органів про здійснення на них впливу, потерпілі у справі відсутні.
Вважає, що до підозрюваного цілком можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку апелянта, в кваліфікації дій обвинуваченого відсутня така ознака як повторність, оскільки в клопотанні йде мова лише про декілька епізодів одного злочину, за який останній не був засуджений.
Звертає увагу на те, що підозрюваний має постійне місце мешкання та малолітнього сина, опікується бабусею, яка мешкає разом з ним, хворіє та потребує догляду, при цьому ОСОБА_5 у 2017 році отримав струс головного мозку, і, подальше його утримання в умовах СІЗО, може призвести до негативних наслідків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 01.11.2018 р. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 12 по вул. Шосейній в м. Миколаєві, діючи з прямим умислом, зателефонував оператору «102» та завідомо неправдиво повідомив про те, що будинки АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 заміновані, тобто про підготовку їх вибуху та зазначив час вибуху, а саме о 01.01 год. У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами вказаних будинків жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.
Крім цього, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 15.11.2018 р. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, зателефонував оператору «102» та завідомо неправдиво повідомив про те, що приміщення Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та ІТТ № 1 ГУНП в Миколаївській області заміновані, в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх обов`язків органи Національної поліції. У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами вказаних будинків жодних пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.
16.11.2018 р. старший слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи своє прохання тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Врахувавши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, перебуваючи на свободі, матиме можливість спілкуватись із свідками та, шляхом психологічного впливу, умовлянням або іншим чином, змушувати їх змінити свої покази, надати нові або відмовитись від них, може продовжити злочинну діяльність, оскільки після першого завідомо неправдивого повідомлення про замінування житлових будинків, знову завідомо неправдиво повідомив оператора бази «102» про підготовку вибуху Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 259 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів огляду місця події від 01.11.2018 р., 02.11.2018 р., 15.11.2018 р., допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , огляду предмету від 16.11.2018 р., відповідно якому оглянуті звукозаписи звернення до бази «102», де зафіксовано те, що особа повідомила про замінування Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, а також актів про застосування службової собаки від 01.11.2018 р., 15.11.2018 р., перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 01.11.2018 р. 15.11.2018р., та рапорти чергових ВП ГУНП в Миколаївській області три від 01.11.2018 р. та 15.11.2018 р. щодо повідомлення про вибух, підпал, замінування, інші загрози життю людей, та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .
Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, знає місця мешкання свідків, яким ймовірно телефонував та повідомляв неправдиву інформацію про замінування домів, після чого, через невеликий проміжок часу, знову ймовірно вчинив аналогічні дії, при цьому, в першому випадку повідомлення містило дані про замінування значної кількості домів, а у другому випадку об`єктом протиправних дій була державна установа відділ поліції.
За наведеного, доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними.
З урахуванням тяжкості і обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виходячи із даних про його особу та обставин можливо вчиненого злочину.

Ті обставини, що підозрюваний, має постійне місце мешкання, опікується бабусею та має на утримані малолітнього сина, про що апелянтом не надано будь яких доказів. з огляду на характер, вид та обставини вчинених злочинів, в якому підозрюється ОСОБА_5 , не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання захисника на те, що підозрюваний у 2017 році отримав струс головного мозку, як на підставу неможливості перебування його в слідчому ізоляторі, не приймаються до уваги, оскільки будь-яких даних про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, захисником не надано, а отже, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, лише на підставі лише певних даних про отримання ОСОБА_5 у 2017 році струсу головного мозку, не має можливості самостійно дійти такого висновку.

Твердження апелянта про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, на даній стадії кримінального провадження не розглядається, а є предметом розгляду справи по суті.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ __________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3