В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001349 від 25.09.2016 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, вважається не судимим,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

24 вересня 2016 року, близько 22 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на кухні квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 , у ході конфлікту, який раптово виник з ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з метою заподіяння смерті останньому, наніс ОСОБА_9 правою рукою один удар кухонним ножем зверху вниз в область грудної клітки зліва, що потягло за собою смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 425 від 04.11.2016 р. смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені навколосерцевої сумки, лівого вушка і стіни лівого шлуночка серця, яке супроводжувалось масивною кровотечею (гемотораксом і гемоперикардом), що привело до розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною його смерті.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, не визнав та погодився давати показання. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 24.09.2016 р. ввечері, після концерту він пішов додому по АДРЕСА_3 , де винаймав близько 8-ми років кімнату в ОСОБА_8 . Перед під`їздом цього будинку його побили двоє невідомих йому хлопців. Помітивши це, ОСОБА_10 вибігла з під`їзду і забрала його до кв. АДРЕСА_2 , де на кухні перебував роздратований ОСОБА_9 . Він одразу ж пішов у ванну кімнату, а потім у кімнату, де приліг з ОСОБА_10 . Через 20 хв. ОСОБА_8 покликала його на кухню про допомогу. Прийшовши на кухню, він побачив ОСОБА_9 , який лежав на підлозі головою до коридору. ОСОБА_8 повідомила йому, що ОСОБА_9 виходив на вулицю та й він це чув, а повернувшись до квартири на кухню і випивши води, потерпілий упав на підлогу. Він бачив рану в області серця ОСОБА_9 та намагався зупинити кров і надати медичну допомогу. Також зазначив, що він фактично на кухню зайшов, коли приїхала швидка медична допомога, якій він відчинив двері. Швидку допомогу, на його прохання, викликала ОСОБА_8 . Зауважив, що у той день алкогольних напоїв не вживав. ОСОБА_10 дала інші покази, оскільки їй пригрозили. Він надавав медичну допомогу ОСОБА_9 намагаючись зупинити кров. Визнавальні покази на досудовому розслідуванні на відео надавав тому, що йому повідомили, що через два дні знайдуть вбивцю. Щиросердечне він не писав, а відео з відтворенням є сфабрифікованим.
Незважаючи на не визнання своєї вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_6 повністю та об`єктивно доведена і підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у ході судового розгляду такими доказами.
Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 був її колишнім чоловіком з яким вона близько 14 років не проживає разом. 25.09.2016 року їй повідомили, що ОСОБА_9 вбили. Згодом приїхавши у м. Чоп, оскільки вона проживає у Виноградівському районі, довідалася від невідомого чоловіка біля будинку АДРЕСА_4 , що її колишній чоловік 24.09.2016р. приходив до ОСОБА_6 за боргом у 600 грн. з яким вони були друзями. Крім цього зауважила, що з ОСОБА_9 вона бачилася не часто, може два рази в році, в м. Чоп у нього була квартира в якій було відключеного газ та світло, а тому вона проживала в селі. Претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 24.09.2016 р. ввечері на квартирі у ОСОБА_8 вони разом із ОСОБА_6 , всі троє розпивали спиртні напої. Через деякий час туди прийшов ОСОБА_9 . Вона з ОСОБА_9 залишилися на кухні, а ОСОБА_6 пішов до кімнати. ОСОБА_9 просив її повернутися до нього на квартиру, на що вона заперечила, а тому між ними розпочалася сварка. Під час її сварки на кухні з потерпілим, з кімнати прийшов ОСОБА_6 . Тоді між останнім і потерпілим також виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 взяв ножа, який лежав у раковині кухні і вдарив ОСОБА_9 в ліву сторону в області серця, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу головою до коридору. Злякавшись, вона попросила ОСОБА_8 викликати швидку допомогу, а вона з ОСОБА_6 почали надавати ОСОБА_9 першу медичну допомогу до приїзду карети швидкої допомоги. ОСОБА_6 прикладав туалетний папір до рани потерпілого, намагаючись зупинити кров. Крім цього ОСОБА_10 показала, що того вечора ОСОБА_6 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і на її думку мав провали в пам`яті. Конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 тривав біля 5-10 хв., після чого ОСОБА_6 і вдарив потерпілого ножем в область серця. ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_9 коли той стояв лицем до нього. Коли приїхала швидка, то ОСОБА_9 був ще живий, очевидцем цих подій була також ОСОБА_8 . Водночас ОСОБА_10 ствердила, що раніше наданні нею показання в суді були відмінними через побоювання нею ОСОБА_6 , який раніше застосовував до неї фізичний і психологічний тиск.
Допитати свідка ОСОБА_8 не надалося можливим, оскільки така померла, що стверджується довідкою №470/15.12-22 від 10.08.2018 року (Т.2 а.с 237).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що є лікарем екстреної швидкої медичної допомоги. 24.09.2016 о 23 год. 39 хв. поступив виклик диспетчеру екстреної швидкої допомоги про діагноз погано з серцем ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . Прибувши за цією адресою приблизно за 5 хв., ніхто двері не відкривав і лише з плином 45 с.- 1 хв. ОСОБА_6 відчинив двері квартири і провів їх на кухню, де на підлозі лежав головою до виходу ОСОБА_9 . ОСОБА_6 показав рану потерпілого, яка була спричинена гострим предметом в області серця, однак такий він поряд не бачив. Інших тілесних ушкоджень на тілі потерпілого він не бачив. Він подзвонив диспетчеру і в поліцію, яким повідомив про ножове поранення. Зауважив, що на кухні, на підлозі і на ОСОБА_9 була кров. Він надавав медичну допомогу потерпілому, який був в стані агонії, в нього пульс був 38, тиску не було, потерпілий знаходився без свідомості, йому було накладено в області серця марлеву пов`язку. Обвинувачений допомагав винести ОСОБА_9 до карети швидкої допомоги. Біля 23 год. 53 хв. цього ж дня у ОСОБА_9 зупинилося серцебиття і дихання, йому надавались реанімаційні заходи, однак 25.09.2016 у 00 год. 15 хв. було констатовано смерть. Також пояснив, що у квартирі були дві жінки, одна у кімнаті, а інша, старшого віку, на кухні. Він наголошував присутнім, чому скоріше не викликали швидку допомогу. Ствердив, що ушкодження було спричинено в лівий шлуночок чи аорту, а тому смерть настає одразу ж і людина ходити не може. ОСОБА_6 у той час був дуже схвильованим та переляканим, в стані стресу, а тому він відразу запідозрив його.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він був одним із понятих, що були залучені слідчим при проведенні 25.09.2016 р. з участю ОСОБА_14 відтворення обстановки та обставин події, що відбувалося у квартирі в м. Чоп. Під час відтворення ОСОБА_6 , добровільно, без будь-якого примусу та тиску, ведучи себе спокійно, розповів як він разом з потерпілим вживав алкогольні напої, як між ним та потерпілим ОСОБА_9 відбулася суперечка, що мала місце на кухні, та як він в ході такої вдарив ножем потерпілого. Крім цього, ОСОБА_6 показав на манекеті, як він наносив удар, в яку область, де в той час знаходився потерпілий та в якому положенні. Після проведення слідчої дії, яка фіксувалася на відео, він попередньо ознайомившись із змістом протоколу підписав такий. У учасників слідчої дії, в тому числі і у ОСОБА_6 , будь-яких зауважень до такої не було.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що він на досудовому розслідуванні залучався в якості понятого, підписував якісь документи, однак які не він не пригадує.
У судовому засіданні експерт ОСОБА_2 пояснила, що при дослідженні 26.09.2016 року трупа ОСОБА_9 було виявлено ножове поранення під ключицею, пошкоджено легеню, навколосерцеву сумку з проникненням в серце. Поранення було спричинено колото-різаним гострим предметом типу клинка ножа. Після такого поранення виключається можливість, що людина взмозі самостійно пересуватися. Смерть від таких поранень настає фактично одразу ж, тобто на місці де потерпілого вдарили ножем, там він і повинен був залишитися.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він проводив досудове розслідування по цьому кримінальному провадженні і допитував ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 , які показання давали добровільно, їх показання узгоджувалися між собою, протоколи вони підписували власноручно. ОСОБА_6 мав захисника. Також ОСОБА_6 і ОСОБА_10 при слідчому експерименті добровільно повторили і підтвердили дані ними свої показання, що зафіксовано на відео. ОСОБА_6 свою вину визнавав повністю даючи чіткі та послідовні показання, будь-якого тиску на підозрюваного не чинилося.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав суду, що він працює старшим оперуповноваженим кримінальної поліції Ужгородського РВП. По даній справі може повідомити, що ОСОБА_6 знає як проблемну людину, яка веде аморальний спосіб життя. У день вбивства ОСОБА_9 , що мало місце на квартирі в м. Чоп, він на місці події був не першим. ОСОБА_6 з квартири забрала оперативна група, яка і доставила останнього у райвідділ. З ОСОБА_6 було проведено відтворення, в ході проведення якого ОСОБА_6 добровільного, без будь-якого тиску розказував та показував про обставини вчиненого злочину.
Від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 прокурор відмовився, оскільки у зв`язку з виїздом таких за межі України, забезпечити їх явку в судове засідання є неможливо.
Крім показань потерпілої та вказаних вище свідків, винність ОСОБА_6 у скоєному злочині стверджується наступними письмовими доказами по справі:
?протоколом огляду місця події від 25.06.2016 року, згідно якого об`єктом огляду є кв. АДРЕСА_2 , в ході проведення якого було виявлено і вилучено п`ять кухонних ножів, один з яких має дерев`яну рукоятку загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 15 см. з наявним нашаруванням речовини бурого кольору у вигляді дрібних крапель, розводів. Також було виявлено у дверному проході у вітальну кімнату та на кухню, підлозі кухні, вікні кухні речовину бурого кольору та паперовий згорток зі слідами речовини бурого кольору та жіночий халат блакитного кольору із нашаруванням речовини бурого кольору (Т.1 а.с.139-150),
?довідкою Ужгородської центральної міської клінічної лікарні від 25.09.2016 року, згідно якої 25.09.2016 року о 01 год. 00 хв., в приймальне відділення лікарні доставлений ОСОБА_9 , без ознак життя, з діагнозом «проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва».(Т.1 а.с. 160),
?протоколом огляду місця події від 25.09.2016 року, об`єктом огляду якого був труп ОСОБА_9 , який знаходився вже в приймальному відділенні Ужгородської ЦМКЛ та на якому наявна колото-різана рана в області шиї. Об`єктом огляду також був одяг зі слідами пошкодження (порізу) з плямами бурого кольору. Внаслідок огляду вилучено футболку блакитного кольору зі слідами бурого кольору і пошкодженням (порізу) у верхній частині, светр темно-синього кольору також зі слідами пошкодження (порізу) у верхній частині та джинси синього кольору (Т.1. а.с.151-159),
?протоколом огляду місця події від 10.11.2016 року, об`єктом огляду якого є кухонний ніж, який був предметом вчиненого злочину та який був вилучений з приміщення квартири по АДРЕСА_3 . Загальна довжина вказаного ножа складає 28 см, виготовленого з дерев`яною рукояткою світло-коричневого кольору, довжиною 13.4 см. Клинок ножа виготовлений із світло-сірого блискучого матеріалу - металу довжиною 5 см. Кінець даного клинка поступово звужується, довжина звуження складає близько 6 см. Лезо зазначеного ножа загострене з обох його сторін (Т.1 а.с.117-119).
?протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.11.2016 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_10 впізнала ніж, який знаходився в руках ОСОБА_6 та яким він у подальшому наніс удар ОСОБА_9 в область верхньої частини грудної клітки (Т.1 а.с.131-135),
?щиросердечним зізнанням ОСОБА_6 від 25.09.2016 року, в якому останній зізнається про нанесення ОСОБА_9 одного удару ножем в область грудної клітки, внаслідок чого потерпілий помер. (Т.1 а.с. 136-137),
?протоколом проведення слідчого експерименту та відеоносія до нього від 25.09.2016 року (відеоносій продемонстрований та досліджений в судовому засіданні), в ході проведення якого ОСОБА_6 , добровільно, у присутності понятих, без будь-якого тиску вказує на час, спосіб, місце та обставини вчиненого ним злочину(Т.1 а.с. 120-123).
?протоколом проведення слідчого експерименту та відеоносія до нього від 25.09.2016 року (відеоносій продемонстрований та досліджений в судовому засіданні), в ході проведення якого ОСОБА_10 добровільно відтворила обстановку та обставини події при яких ОСОБА_6 24.09.2016 близько 22 год. 40 хв., перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , умисно наніс один удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_9 (Т.1 а.с.162-165),
?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.09.2016 року, з якого слідує, що у затриманого ОСОБА_6 виявлено та вилучено штани зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, подібної до крові, у верхній та нижній їх частині, а також сорочку жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору, подібної до крові (Т.1 а.с.124-130),
?протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння №908 від 25 вересня 2016 року, згідно якого ОСОБА_6 на момент освідчення, що мало місце 25 вересня 2016 року о 06 год., перебував в стані алкогольного сп`яніння. (Т.1 а.с. 161),
?висновком судово-медичної експертизи № 425 від 04.11.2016 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені, навколосерцевої сумки, лівого вушка та стіни лівого шлуночка серця, яке супроводжувалось масивною кровотечею (гемотораксом та гемоперикардом) та привело до розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Дана причина смерті підтверджується наявністю пошкоджень лівої легені, навколосерцевої сумки, вільного краю лівого вушка та стінки лівого шлуночка серця, наявністю крові в серцевій сумці (гемо перикард) та в грудній порожнині зліва (гемоторакс), а також даними додаткових методів дослідження. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, раневий канал якої проходить зверху вниз, зліва направо, в перше міжребер?я по середньо-ключичній лінії, пошкоджуючи верхню частину верхньої долі лівої легені, навколосерцеву сумку, вільний край лівого вушка та стінку лівого шлуночка серця, виникли внаслідок одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа по механізму проколювання з розрізанням, є прижиттєвими, стосовно живих осіб згідно п.2.1.3 /й/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які в кінцевому результаті привели до смерті ОСОБА_9 і знаходяться в прямому причинному зв?язку з настанням його смерті. По давності виникнення вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 25.09.2016. У момент отримання зазначеної колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки ОСОБА_9 , найбільш імовірно, знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутий передньою поверхнею тіла до джерела спричинення. Виключена можливість виникнення вказаних вище тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, без надання чи при наданні тілу прискорення. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 4,57%о. Вказана концентрація алкоголю в крові живих осіб відноситься до тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння (Т.1 а.с.95-100),
?висновком експерта № 77-мк від 09.11.2016 року, згідно якого при дослідженні светра та майки-футболки від трупа ОСОБА_9 у верхній третині переду светра та майки-футболки дещо зліва виявлено по одному колото-різаному пошкодженню. Ці пошкодження виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа, що мав гострий край (лезо) та обушок. Тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 і пошкодження на одязі потерпілого вірогідніше виникли одномоментно в результаті одноразової дії предмета, що володів колюче-ріжуючими властивостями і мав гострий край (лезо) й обушок, та могли виникнути внаслідок дії клинка, наданого на дослідження ножа, або іншого клинка, що володів подібними конструктивними особливостями (Т.1 а.с.91-94).
?висновком судової одорологічної експертизи № 176 від 21.10.2016 року, згідно якого зразок запаху, наданий на дослідження, вилучений з поверхні ножа - наявний та придатний для ідентифікації особи. При порівнянні зразка запаху відібраного з крові в ОСОБА_6 , зі зразком запаху вилученим при огляді місця події з поверхні руків`я ножа, в ході дослідження встановлено, що зразок запаху відібраний з крові ОСОБА_6 - має спільне джерело походження, зі зразком запаху вилученим з поверхні руків`я ножа (Т.1 а.с.103-112),
?висновком експерта імунолога №673 від 10.10.2016 року, з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогеманлютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО (Т.1 а.с.113-115),
?висновком експерта-імунолога № 730 від 04.11.2016 року, згідно якого кров у слідах на речових доказах (об.№№1-5, 9, 10, 16) могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 . Не виключена можливість походження та домішку крові в об.№№1-5, 9, 10, 16 і крові підозрюваного ОСОБА_6 , якому властива група крові А з ізогемаглютиніном анти-В, при наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (Т.1 а.с.83-89).
?висновком експерта-імунолога № 731 від 04.11.2016 року, згідно якого кров на штанах підозрюваного (об.№1) могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 і підозрюваного ОСОБА_6 (Т.1 а.с.77-81).
?висновком експерта-імунолога № 732 від 04.11.2016 року, згідно якого кров у слідах на футболці (об.№№1-3) могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 . Не виключена можливість походження та домішку крові в об.№№1-3 і крові підозрюваного ОСОБА_6 , якому властива група крові А з ізогемаглютиніном анти-В, при наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (Т.1 а.с.72-76).
?висновком судово-психіатричного експерта № 217 від 27.10.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, психічним захворюванням не страждав і не страждає ним у теперішній час. Тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_6 виключається повністю. Інкриміноване йому діяння вчинив у стані простого алкогольного сп`яніння, коли міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.1 а.с.67-71).
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд надає віри показанням свідків, протоколам слідчих дій, висновкам експертиз, оскільки вважає такі належними, достовірними, допустимими та достатніми для доведення винуватості підсудного у скоєному.
Суд оцінюючи показання ОСОБА_6 в сукупності з іншими доказами по справі, вважає, що його заперечення винності у скоєнні умисного вбивства повністю спростовуються зібраними по справі доказами, та вважає їх не інакше як способом захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що нанесення удару потерпілому ножем, мало місце в той час, коли ОСОБА_9 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутий передньою поверхнею тіла до джерела спричинення, а локалізація та направленість удару у життєво-важливі органи, а саме в область серця потерпілого, свідчать про цілеспрямованість дій ОСОБА_6 на заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Тримаючи в руках ніж, ОСОБА_6 повинен був усвідомлювати і на переконання суду усвідомлював, що даним предметом, у разі замаху таким, може бути спричинено смерть іншій особі.
Водночас суд бере до уваги наявне в матеріалах кримінального провадження щиросердечне зізнання ОСОБА_6 , яке написане останнім власноручно безпосередньо після вчиненого злочину, в якому ОСОБА_6 зізнається про вчинений злочин та детально описує час, місце, спосіб та обставини заподіяння смерті ОСОБА_20 .
Також під час слідчого експерименту при відтворенні обстановки та обставин події, обвинувачений за участі захисника, чітко зазначив спосіб нанесення потерпілому удару ножем, а саме нанесення удару відбулося спереду у грудну клітку, в той час як сам потерпілий знаходився лицем до нього.
Твердження ж ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження поза межами квартири і з такими вже прийшов до ОСОБА_21 , суд вважає способом захисту, оскільки такі повністю спростовуються зібраними органом досудового слідства та дослідженими судом доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 лікар медичної допомоги та експерт ОСОБА_2 пояснили суду, що локалізації спричинених потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, зокрема пошкодження легені, навколосерцевої сумки з проникненням в серце свідчать про те, що смерть від таких поранень настає фактично одразу ж, тобто на місці заподіяння ушкоджень.
Вказані показання свідка і експерта повністю виключають версію ОСОБА_6 , що з таким пораненням потерпілий міг рухатися, а тим більше піднятися по сходинковій клітці та зайти в приміщення квартири.
Крім цього, вказані твердження ОСОБА_6 повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні детально описала час, місце спосіб та обстановку за якої ОСОБА_6 спричинив удар ножем в область серця потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши таким чином останньому смерть.
Крім цього, показання свідка ОСОБА_10 , повністю узгоджується з проведеним з її участю слідчим експериментом, в ході проведення якого ОСОБА_10 добровільно, без жодного примусу розказала та показала як відбулося спричинення смерті потерпілому.
Свідок ОСОБА_10 також в ході проведення впізнання впізнала та вказала на ніж, який знаходився в руках ОСОБА_6 та яким він у подальшому наніс удар ОСОБА_9 в область верхньої частини грудної клітки.
Що стосується зміни показань вказаним свідком, то суд бере до уваги показання останньої, що такі були нею змінені у зв`язку з побоюваннями ОСОБА_6 і вказані твердження свідка, враховуючи спосіб спілкування вказаного свідка з ОСОБА_6 , що мало місце в судовому засіданні та психологічний стан свідка ОСОБА_10 , суд вважає правдивими.
Показання ж ОСОБА_6 про те, що відео з відтворення обстановки та обставин події є сфабрифікованим також не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки при перегляді такого, судом будь-якого фізичного чи психологічного примусу з боку учасників даної слідчої дії на ОСОБА_6 не спостерігалося. Крім того, під час проведення такого, ОСОБА_6 вів себе спокійно та послідовно і чітко описував обстановку вчиненого, що передувала злочину, а також його дій безпосередньо під час скоєного злочину, зокрема щодо способу нанесення удару, його локалізації, місцезнаходження потерпілого, вказуючи при цьому все це на манекені.
Крім цього, суд бере до уваги те, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 не звертався із будь-якими заявами про вчинення на нього фізичного чи психологічного тиску, з метою його примушення до дачі показань.
Вказані показання ОСОБА_6 також повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_13 , який був понятим під час даної слідчої дії, та який показав, що ОСОБА_6 добровільно, без будь-якого примусу та тиску, ведучи себе спокійно, розповів як він разом з потерпілим вживав алкогольні напої, як між ним та потерпілим ОСОБА_9 відбулася суперечка, що мала місце на кухні, та як він в ході такої вдарив ножем потерпілого. У учасників слідчої дії, в тому числі і у ОСОБА_6 , будь-яких зауважень до такої слідчої дії не було.
Покази вказаних свідків є логічними, послідовними, чіткими, змістовними та такими, що доповнюють одні одних.
Беручи до уваги в сукупності всі встановлені судом обставини та мотиви вчиненого злочину, зокрема: спосіб його вчинення - нанесення цілеспрямованого удару ножем спереду в грудну клітку, в область серця; локалізацію нанесених потерпілому тілесних ушкоджень - у життєво важливі органи; причини припинення злочинних дій обвинуваченого - що ОСОБА_9 після нанесеного удару впав на підлогу і більше підвестися не зміг; суб`єктивне ставлення ОСОБА_6 до наслідків вчинених дій - що після нанесення удару ножем, обвинувачений одразу ж і взагалі швидку допомогу не викликав, а така допомога була викликана ОСОБА_8 , суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплювалися прямим умислом спрямованим саме на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .
Також суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 про неперебування ним під час учинення даного злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке його твердження повністю спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 та протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння №908 від 25.09.2016 року. (Т.1 а.с. 161).
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Отже, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши кожний доказ на його належність, допустимість, достовірність, а сукупність зібраних доказів на їх достатність і взаємозв`язок, суд доходить поза розумним сумнівом до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває та має погашену судимість.
Обставин, визначених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Поряд з цим відповідно до вимог ч.2 ст. 66 КК України, судом також взято до уваги, що потерпіла ОСОБА_11 не має до ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру.
Обставиною, визначеною ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст.115 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, фактичні обставини справи, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 25.09.2016 року. (Т.1 а.с. 124).
У пункті 106 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII від 18.05.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 24.12.2015. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
З огляду на вказане, колегія суддів, приходить до висновку, що ОСОБА_14 слід зарахувати у строк покарання тримання його під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, а саме з 25.09.2016 року згідно з ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 24.12.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 808,40 грн. та судово-одорологічної експертизи в розмірі 2 381,58 грн.
Питання про долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з - 25 вересня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, тримання його під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, а саме з 25 вересня 2016 року, згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 24.12.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов не пред`явлено.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 808,40 грн. (вісімсот вісім гривень 40 коп.) та судово-одорологічної експертизи в розмірі 2 381,58 грн. (дві тисячі триста вісімдесят одну гривню 58 коп.).
Речові докази по справі:
1. дві відеокасети з відзнятим відеоматеріалом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 і ОСОБА_10 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
2. кухонний ніж, відрізок марлевого бинта, светр темно-синього кольору, блакитну футболку - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_1

Судді: _______________ ОСОБА_2

________________ ОСОБА_3