ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/819/228/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про продовження строку дії Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002371, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2019 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малогвардійськ, Краснодонського району, Луганської області, українця, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 .

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, -

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2019 року клопотання слідчого Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області - ОСОБА_9 погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволено частково, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком до 23.04.2019 року включно, з визначенням застави в розмірі 38 420 грн.

Встановлено строк дії ухвали до 23.04.2019 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що в ухвалі суду присутнє істотне порушення норм КПК України та Європейського права, у зв`язку із незаконним затриманням особи та необґрунтованим обранням відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу з непомірною для нього заставою.

Вказує, що у підзахисного на утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана, підозрюваний має постійне місце проживання, хворіє на тяжку хворобу Гепатит «С», а підозра є необґрунтованою та не підтвердженою доказами, що стало наслідком незаконного затримання ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 311 та ч.1 ст. 317 КК України.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження завершенню досудового розслідування перешкоджає необхідність проведення ряду процесуальних та слідчий дій, а саме: завершити призначену раніше амбулаторну судово-психіатричну експертизу, яка станом на 18.03.2019 року не закінчена експертом, оскільки вона була призначена відповідно до клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 , яке надійшло до Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області лише 28.02.2019 року; в залежності від висновку судово-психіатричної експертизи скласти та вручити підозрюваному та його захиснику обвинувальний акт або клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; відкрити матеріали кримінального провадження підозрюваному та його захиснику та ознайомити з ними.

Тому, постановою керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області від 21.03.2019 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002371 продовжено до 3-х місяців до 25.04.2019 року включно.

Таким чином, слідчим суддею прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами, які свідчать про наявність вищезазначених ризиків.

Таким чином, колегія суддів, оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вагомість наведених доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 злочинів, вбачає, що обґрунтованість підозри в контексті її розуміння ЄСПЛ присутня.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. За визначенням ЄСПЛ обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо відсутності достатніх доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину не знайшли свого підтвердження. При цьому посилання апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо того, що місцевим судом не досліджувались фактичні дані щодо обґрунтованості підозри

ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею належним чином перевірені вищенаведені докази.

Що стосується висновку місцевого суду про наявність ризиків того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.п.3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу злочину та особистості підозрюваного (його характеру, маральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального провадження (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань.

Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованості підозри

ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 що є віддаленим та тимчасово окупованим районом від місця проведення досудового розслідування, не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду)

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких до 8 років позбавлення волі.

Таким чином, викладені обставини свідчать, що не застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені обставини є такими, що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , щодо недоведеності підстав для продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу, слід визнати необґрунтованими.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Погоджуючись із висновком слідчого судді про можливість продовження тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Як убачається з ухвали від 25 березня 2018 року, слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 23 квітня 2019 року включно.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування, ухвалення нового рішення, чи застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є обґрунтованим у зв`язку з чим підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги захисника немає.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1; 422 КПК суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2