У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000594, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фрунзе Генічеського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2018 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.
Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 30 днів до 25.01.2019 р. Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 240 грн.
Роз`яснено, що в разі внесення застави на нього будуть покладені певні обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до органів досудового розслідування та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль щодо пошуку роботи або навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що висновки суду є помилковими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала постановлена з істотними порушеннями, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
Стверджує, що висновок суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті чіткого викладення фактичних обставин злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , які б узгоджувались із кваліфікацією дій останнього є безпідставним. Зазначає, що відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, у зв`язку із чим, самостійне визначення судом обсягу фактичних обставин, які мають зазначатись в обвинувальному акті є порушенням принципу змагальності сторін, який закріплений в ст. 22 КПК України.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про те, що органами досудового розслідування не конкретизовано майно, яке викрадене у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також його вартість, оскільки, вказана інформація міститься в обвинувальному акті, однак, з метою недопущення повторення та текстового навантаження застосовано узагальнення та вказівка на те, що усі зазначені речі були таємно викрадені.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

19.12.2018 р. до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000594, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Дослідивши обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з огляду на те, що в обвинувальному акті відсутнє чітке викладення фактичних обставин злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які б узгоджувались із кваліфікацією його дій.
Суд зазначив, що зі змісту обвинувального акту не можливо конкретизувати обставини правопорушення, які вважав встановленими прокурор, а правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення містять суттєві суперечності.
При цьому в обвинувальному акті не конкретизовано які ж саме речі з помічених обвинувачених ним викрадено, як не вказано і вартість кожної з речей, про викрадення яких стверджується в обвинувальному акті. Без конкретизації викраденого майна та вартості такого майна, вказано лише про загальний розмір збитків, нібито завданих ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» №8 від 24.10.2003 р., суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Даний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Аналіз положень ст. ст. 42, 291, 91 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні викладено не чітко і не конкретно.
У разі недотримання прокурором, на якого покладено обов`язок висувати обвинувачення, зазначених вище вимог закону, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Як вбачається з обвинувального акту, складеного слідчим СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 та затвердженого прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та у формулюванні обвинувачення зазначено, серед іншого, що в період часу з 17.10.2018 р. до 19.10.2018 р., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 проникши до підсобного приміщення домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітив 6 м мідного двожильного кабелю 2х2,5 вартістю 53, 70 грн., 20 м мідного трьохжильного кабелю 2х2,5 вартістю 290, 40 грн., алюмінієвий казан ємкістю 10 л. вартістю 180 грн. та алюмінієву соковарку «Калитва» ємкістю 8 л. вартістю 580 грн., які належать ОСОБА_12 . З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 1104,10 грн.
В період часу з 28.10.2018 р. по 29.10.2018 р., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 через вхідні двері, шляхом вільного доступу, проник на огороджену парканом територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив дві металеві труби діаметром 60 мм, довжиною 6 м кожна, загальною вартістю 468 грн., два металевих прута діаметром 10 мм, довжиною 1 м кожний, загальною вартістю 18 грн. В подальшому проник до підсобного приміщення, в якому помітив дві алюмінієві каструлі ємкістю 5 літрів кожна, загальною вартістю 380 грн., які належать ОСОБА_10 . В послідуючому ОСОБА_6 вказані речі виніс з території підсобного приміщення та таємно викрав. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 866 грн.
В період часу з 30.10.2018 р. по 31.10.2018 р., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , зламавши навісний замок на вхідних дверях, проник до підсобного приміщення домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив сітку капусти вагою 24 кг. вартістю 152, 40 грн., 20 м. алюмінієвого двохжильного кабелю вартістю 260 грн., дві алюмінієві каструлі ємкістю 2 л. кожна, вартістю 180 грн. та алюмінієву миску діаметром 40 см. вартістю 120 грн., які належать ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_6 вказані речі виніс з підсобного приміщення та таємно викрав. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 712, 40 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 досудовим розслідуванням, за даними епізодами, кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно. При цьому, обвинувальний акт не містить даних щодо способу заволодіння ОСОБА_6 майном потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на недоліки обвинувального акту, як на обставини, що перешкоджають вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та проведення судового розгляду, і обґрунтовано постановив повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000594, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3