ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2074/18 Номер провадження 11-кп/814/445/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора представника виправної колонії засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 1 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харків від 27 жовтня 2015 року за ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 та ч.2 ст.305, ст.68, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією особистого належного майна,

відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтава про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харків від 27 жовтня 2015 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки характеризується нестабільною поведінкою, за період відбування покарання має лише 4 заохочення та 11 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, працював лише періодично.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що довів своє виправлення, оскільки за період відбування покарання має 4 заохочення. Наголошує, що тривалий час працював на підприємстві установи в швейному цеху, за виключенням окремих періодів строку покарання, пов`язаних з незадовільним станом здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку представника виправної колонії, який просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Доводи апеляційної скарги засудженого про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№64)», за порушення встановленого порядку його відбування, одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі поміщався до ДІЗО, характеризувався переважно негативно (а.о.с. 107, 120, 137, 140).
Наявні чотири заохочення були застосовані до засудженого безпосередньо перед настанням строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення (а.с.4).
При цьому засуджений працював нетривалі проміжки часу, до виконання робіт по благоустрою приміщень установи ставиться безініціативно. Хоча у відношенні до представників адміністрації грубості не проявляє, але потребує постійного контролю за виконанням їх законних вимог, не завжди має охайний зовнішній вигляд (а.о.с. 109, 142, 150).
Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником установи, за характером ОСОБА_8 брехливий, скритний, не має власної стійкої життєвої позиції, підтримує стосунки з засудженими негативної спрямованості. Вину у вчиненому злочині хоча і визнає, проте робить це з метою отримати поблажливе ставлення з боку персоналу установи (а.о.с137).
За таких обставин відсутні підстави стверджувати про доведення засудженим свого виправлення, тобто досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання та є правильним.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 1 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4