Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/622/18
Номер провадження 1-кп/540/36/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000194 від 06.04.2018 р. стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, не депутата, військовозобов`язаного, раніше судимого:

08.08.2017 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 р., на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 р.,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, не депутата, згідно ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

05 квітня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою між собою, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до території меблевого цеху, який належить ОСОБА_7 та знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де крізь відчинені ворота вільно зайшли на прилеглу до вказаного цеху територію, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що їх ніхто не бачить, викрали механічну ручну лебідку, вартістю 726 грн., чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму. В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядилися в повному обсязі.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені вину у вчиненні даного злочину визнали повністю за обставин вказаних в обвинуваченні та повідомили суду, кожен окремо, що того дня вони зустрілися в місті та домовилися подивитися металолом, з цією метою зайшли на територію меблевого цеху в м.Карлівка, що належить ОСОБА_7 . На вказаній території біля паркану вони побачили лебідку, яку перекинули через паркан та потім продали невідомій особі, гроші використали на власні потреби. Потерпілому завдані збитки відшкодовані, в скоєному щиро каються. Злочин вчинили через брак коштів, оскільки вони на той час проживали за рахунок тимчасових підробітків, на даний час працевлаштувалися.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та вказав, що претензій до обвинувачених не має, по мірі покарання покладається на розсуд суду (а.с.144).

Крім повного визнання обвинуваченими вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що їх винуватість в скоєному злочині підтверджується іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема документами та показами свідка та оцінюючи докази в сукупності, суд находить винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, а саме крадіжки за попередньою змовою групою осіб, повністю доведеною.

При цьому слід зазначити, що форма змови вербальна (словесна) усна чи письмова або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті у формі учинення злочину групою осіб за попередньою змовою групою осіб не має значення. Змова про вчинення злочину може відбуватися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням, але до замаху на нього. Змова між співучасниками може стосуватися місця, часу, способу вчинення злочину тощо. В судовому засіданні обвинувачені пояснили, що зустрівшись в місті, вони домовилися пошукати метал та з цією метою і зайшли на територію, що належала потерпілому та вже на той час знали що територія має власника, взяли лебідку та спішили її винести, щоб продати, бо знали що беруть чужу річ. Тобто ще до того, як механічна лебідка потрапила в їх поле зору, останні вже мали конкретний спільний намір (змову) на крадіжку чужого майна.

Так, витягом з кримінального провадження № 0000194 стверджується внесення 06.04.2018 відомостей до ЄРДР за заявою від ОСОБА_7 про те, що в ніч з 5 на 6 квітня 2018 року невідома особа з території меблевого цеху, що належить заявнику, вчинила крадіжку ручної механічної лебідки (а.с. 84).

Із заяви потерпілого від 06.04.2018 вбачається, що в період часу з 17:00 год. 05.04.2018 по 07:00 год. 06.04.2018 невідома особа шляхом вільного доступу з території, яка належить заявнику за адресою: АДРЕСА_4 , викрала механічну лебідку (а.с. 89).

За довідкою ФОП ОСОБА_7 № 4 від 11.04.2018, залишкова вартість лебідки, яка була викрадена за адресою: АДРЕСА_3 , становить 4015,00 грн. (а.с.92).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 № 3 від 11.04.2018, територія на якій була скоєна крадіжка лебідки АДРЕСА_3 , перебуває під охороною та має обмежений вільний доступ (а.с. 93).

07.04.2018 ОСОБА_8 дозволив працівникам Карлівського ВП оглянути та видав ручну лебідку, які він придбав 05.04.2018 для власних потреб у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що стверджується його заявою від цього ж числа (а.с.102).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що він придбав в обвинувачених металевий виріб - трубу з привареною ручкою, яка виявилася краденою та була ним повернута власнику.

07.04.2018 проведено огляд та вилучення металевої лебідки , яку було добровільно видано ОСОБА_8 (а.с. 103-104), при цьому вказану річ передано на зберігання потерпілому (а.с. 107).

За висновком експерта № 68/18 по визначенню вартості рухомого майна від 23.04.2018, загальна вартість рухомого майна, а саме: лебідки ручної б/в, стан робочий, становить 726,00 грн. (а.с. 109).

За місцем проживання Карлівською міською радою ОСОБА_5 характеризується негативно, зазначено, що на даний час він не працює, із сусідами добросусідських відносин не підтримує, вступає в конфлікти, неодноразово в нього були приводи в поліцію та має судимість, офіційно не одружений, на утриманні осіб та дітей не має (а.с. 120), згідно повідомленням Карлівської ЦРЛ № 708 від 11.04.2018 на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 121), засуджений вироком Солом`янського районного суд м. Києва від 08.08.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України 1 рік (а.с.123).

За висновком досудової доповіді існує високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 та виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів (а.с.49-52).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65-67 КК України, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді обмеження волі в межах мінімальної санкції статті.

Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити на підставі ст.71 КК України та до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2017 р. за ст.309 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 р.

Суд вважає що саме таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69,75 КК України.

Суд, розглядаючи доводи захисту, яка не оспорюючи кваліфікацію, просила призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання з іспитовим строком, зазначає, що згідно з вимогами сь.78 ч.3 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу. Вчинення ОСОБА_5 злочину в період іспитового строку не оспорюється ні захисником, ні самим обвинуваченим.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується неоднозначно, зазначено, що зовні спокійний, врівноважений, але має схильність до необдуманих вчинків, за останнім місцем роботи (шиномонтажна майстерня) характеризується позитивно (а.с.125), за довідкою виконавчого комітету Карлівської міської ради № 1693 від 11.04.2018 ОСОБА_6 має такий склад сім`ї: дочка ОСОБА_11 , 2006 р.н., зазначено, що проживає в АДРЕСА_2 , але не зареєстрований за даною адресою (а.с. 126), згідно повідомленням Карлівської ЦРЛ № 708/1 від 11.04.2018 за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра на потязі 3-х років не звертався (а.с.128), засуджений вироком Карлівського районного суд Полтавської області від 18.09.2014 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який повністю сплачено (а.с.130, 131).

За висновком органу пробації існує високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 та виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів (а.с.45,46)

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обтяжуючих обставин, відношення до вчиненого злочину та його обставини, кількість викраденого та розмір шкоди, думку потерпілого, і приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, призначене в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, і вважає, що механічну ручну лебідку, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (а.с.107,108) слід залишити потерпілому як власнику.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання у виді обмеження волі, яке він повинен відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання вироку по цьому кримінальному провадженню вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно і строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2017 р. за ст.309 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 р., і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно і строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту 15.02.2019 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік .

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: механічну ручну лебідку залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1