Справа № 128/3094/18
ВИРОК
Іменем України
26 квітня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 ,обвинуваченої- ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці угоду про примирення , укладену 04.12.2018 між потерпілими та обвинуваченою у кримінальному провадженні, внесеному 23.06.2018 в ЄРДР за №0000643 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

УСТАНОВИВ:

23.06.2018 обвинувачена ОСОБА_6 близько о 08.00 годин, знаходячись на території свого подвір`я, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу ставку, де потерпілий ОСОБА_4 ловив рибу, помітила, що неподалік її домогосподарства, знаходиться мопед чорного кольору марки «Хонда Діо», біля якого нікого немає.

Помітивши вказаний мопед, марки «Хонда Діо», чорного кольору, обвинувачена ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливого мотиву, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що її дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу, знявши з підніжки, шляхом штовхання, завела мопед марки «Хонда Діо» чорного кольору, ринкова вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 309 від 24.07.2018 станом на 23.06.2018 складала 6040 грн. до свого подвір`я, розпорядившись майном на свій власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 6040 гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , визнала себе винною за ч.1 ст.289 КК України повністю та суду показала, що дійсно 23.06.2018 вона близько о 08.00 годин, незаконно заволоділа транспортним засобом який належить потерпілому ОСОБА_4 при обставинах викладених в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, мопед був повернутий потерпілому.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом та її дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_6 надали суду укладену угоду про примирення від 04.12.2018.

Згідно з даною угодою, потерпілий примирився із обвинуваченою, яка беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, повністю відшкодувала завдану потерпілому шкоду.

Сторонами угод визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена ОСОБА_6 повинна понести за вчинене нею кримінальне правопорушення у виді обмеження волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти затвердження даної угоди про примирення, оскільки згідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСС України від 11.12.2015 № 13 « Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», судом надано роз`яснення згідно до якого суд при вирішенні питання про затвердження угоди про примирення має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається, зокрема , затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, розділом XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту". Просить відмовити у затверджені даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в даному засіданні угоду про примирення підтримує у повному обсязі та просить суд її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_6 також угоду підтримала у повному обсязі, просить її затвердити та дала згоду на застосування узгодженого виду та міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив також затвердити судом дану угоду, зазначив, що заперечення прокурора, щодо її затвердження не гуртуються на нормах КК та КПК України, а приведені прокурором роз`яснення ВССУ ні є законом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнала себе винною, згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеною з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе беззаперечно винною, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.5 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом та її дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України, тому їй слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами угодою про примирення.

Слід також зазначити, що під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права. При чому, при вирішенні кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

Тому, заперечення прокурора щодо затвердження даної угоди суд вважає хибними, оскільки суд переконаний , що зміст цієї угоди ніскільки не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення для цілей норм частини третьої статті 469 і пункту 7 статті 474 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої ОСОБА_6 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави у загальному розмірі- 1716 гривень за проведення експертиз: судово-автотоварознавчої експертизи № 309 від 24.07.2018 на суму 572 грн. та судово-трасологічну експертизу №669 від 19.07.2018 .

Відповідно до положень, викладених в ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Отже, суд вважає за необхідне скасувати накладений арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 23.06.2018, згідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2018, а саме на: мопед марки «Хонда Діо» чорного кольору, 2007 року випуску та взуття під назвою « Talan».

Речові докази у даному кримінальному провадженні, у порядку ст.100 КПК України:

-мопеді марки «Хонда Діо» чорного кольору, 2007 року випуску,- залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

-взуття під назвою « Talan», яке було виявлено під час огляду місця події 23.06.2018 на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , яким володіє обвинувачена ОСОБА_6 та передано до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області- повернути ОСОБА_6 за належністю.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 04.12.2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 23.06.2018 в ЄРДР за №0000643 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Визнати винною ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на 3 роки.

Відповідно до ст. ст. 75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у загальному розмірі- 1716 гривень за проведення експертиз: судово-автотоварознавчої експертизи № 309 від 24.07.2018 на суму 572 грн. та судово-трасологічну експертизу №669 від 19.07.2018.

Скасувати накладений арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 23.06.2018, згідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2018, а саме на: мопед марки «Хонда Діо» чорного кольору, 2007 року випуску та взуття під назвою « Talan».

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

-мопед марки «Хонда Діо» чорного кольору, 2007 року випуску,- залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

-взуття під назвою «Talan», яке було виявлено під час огляду місця події 23.06.2018 на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , яким володіє обвинувачена ОСОБА_6 та передано до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області- повернути ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому, захиснику та обвинуваченій.

Суддя: