Справа № 307/203/19
Провадження № 1-кп/307/490/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000392, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3 ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26.12.2018 р., близько 20-ї год., ОСОБА_6 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, через незачинене вікно, проник у середину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де з картонної коробки з-під взуття, яка знаходилася на дивані у вітальній кімнаті, викрав грошові кошти у сумі 2000 грв., різними купюрами, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст. 185 ч. 3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Крім того, 27.12.2018 р., близько 17-ї год., ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, через незачинене вікно, проник у середину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де з картонної коробки з-під взуття, яка знаходилася на дивані у вітальній кімнаті, викрав грошові кошти у сумі 2000 грв., різними купюрами, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст. 185 ч. 3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
28.12.2018 р., близько 10-ї год., ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, виламавши скло на вікні, з метою вчинення крадіжки грошей, намагався проникнути в середину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , але не довів вказаний злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як почувши, що до будинку хтось наближається, з місця події втік.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст.ст. 15 ч. 3 - 185 ч. 3 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Пояснив, що він товаришує із сином власниці будинку і часто бував у ньому. Випадково він помітив, що у картонній коробці, яка лежала на дивані, знаходяться гроші. 26.12.2018 р., близько 20-ї год., знаючи, що в будинку АДРЕСА_2 нікого немає, через незачинене вікно, він проник у середину будинку. Знайшовши вказану коробку взяв із неї 2000 гривень. Наступного дня, він знову пішов до вказаного будинку, так само проник у середину та викрав з тієї ж коробки 2000 гривні. 28.12.2018 р., близько 10- год., хотів ще раз проникнути в будинок але вікно було зачинене. Коли намагався його відчинити скло тріснуло, і він почув, що неподалік хтось ходить та втік з місця події. Шкодує про вчинені крадіжки, розкаюється та обіцяє більше такого не вчиняти.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 проживає у повноцінній сім`ї. Окрім нього вона з чоловіком виховує ще одну неповнолітню дитину та мають троє повнолітніх дітей. Умови проживання в них задовільні, дітей забезпечують всім необхідним та фізичну силу до них ніколи не застосовували. Шкоду, яку він завдав потерпілій вони відшкодували повністю.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Претензій до ОСОБА_6 не має.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю.
Крім його особистого визнання це стверджується наступними доказами.
Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.11.2018 р. вбачається, що ОСОБА_8 просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 16-ї год. 27.12.2018 р. по 08.30 год. 28.12.2018 р., шляхом розбиття скла проникла у середину будинку АДРЕСА_2 , де з картонної коробки, яка лежала на дивані у вітальні, викрала грошові кошти на загальну суму близько 4000 грв.
Протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 29.12.2018 р. стверджено, що перед сходовою кліткою на доріжці біля будинку АДРЕСА_2 , під дерев`яним вікном наявні уламки скла. На одній з рамок відсутнє скло. У вітальній кімнаті будинку розташований диван, на якому знаходиться картонна коробка білого кольору, яка на момент огляду пуста.
Із протоколу слідчого експерименту від 15.01.2019 р. убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 на місці розповів та показав, як 26 та 27 грудня 2018 р. проник у будинок АДРЕСА_2 і викрав звідти гроші, а 28.12.2018 р. намагався проникнути в будинок з метою викрадення грошей.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду, вчинив злочин будучи неповнолітнім, згідно висновку органу пробації ризик вчинення нового злочину низький; обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 15 ч. 3 - 185 ч. 3 та ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ст.ст. 15 ч. 3 - 185 ч. 3 КК України на три роки;

за ст. 185 ч. 3 КК України на чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1