У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м. Києва від 13.09.2018 року.
В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2018 року накладено арешт на її квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що вона являється добросовісним набувачем квартири, набула її у законний спосіб, жодного стосунку до кримінального правопорушення вона не має, аналогічний арешт на квартиру, що був накладений раніше вже скасовувався слідчим суддею, а тому повторне його накладення є протиправним. Як наслідок, просить скасувати вищевказаний арешт.
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Прокурор в судовому засіданні щодо вимог клопотання заперечила, вважає таке безпідставним, а накладений арешт правомірним. Додатково зазначає, що арештована квартира раніше належала судді Господарського суду м. Києва ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Єдиним спадкоємцем померлого був його син, який раптово та за загадкових обставин теж помер на початку травня 2016 року. В подальшому, квартиру успадкувала ОСОБА_7 , факт проживання якої з померлим було встановлено судовим рішенням. Зазначає, що в дійсності ця особа з померлим сином ОСОБА_6 не проживала, а судове рішення прийняте на підставі підроблених документів. Успадкувавши квартиру, ОСОБА_7 одразу продала її на користь ОСОБА_4 . Вказує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ймовірно діяли із спільним умислом, від викликів на допити останні ухиляються, а ОСОБА_4 вживає заходів для подальшого продажу квартири, яка відповідно була об`єктом протиправних посягань.
Заслухавши пояснення представника власника майна, думку прокурора, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши надані учасниками докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2018 року у справі № 761/34944/18 накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із ухвали слідчого судді про арешт майна, досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 .
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 14.12.2015 право приватної власності на згадану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за ОСОБА_6 на підставі наданих ним документів про приватизацію помешкання.
В той же час, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.
Згідно наявної інформації, у померлого ОСОБА_6 був єдиний спадкоємець ОСОБА_6 , який автоматично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки був зареєстрований з ним за однією адресою. Однак, юридично оформити спадщину останній не встиг так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Таким чином, у померлого ОСОБА_6 жодних спадкоємців більше не було, відтак належна йому на праві приватної власності квартира після його смерті повинна була б перейти у власність територіальної громади м. Києва.
В той же час, з метою незаконного заволодіння вказаною квартирою, ОСОБА_7 , 29.09.2016 подала до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про встановлення факту проживання її із ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з березня 2010 по 06.05.2016.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016 заяву ОСОБА_7 задоволено та встановлено факт проживання останньої із ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік та жінка.
У подальшому ОСОБА_7 03.08.2016 подала заяву до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що нібито вона мешкала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. В подальшому, ОСОБА_7 , надала нотаріусу рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016, яким було встановлено факт її проживання з померлим без реєстрації шлюбу однією сім`єю, копію договору оренди будинку від 03.03.2010, згідно якого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 нібито разом орендували будинок у АДРЕСА_3 та копію нотаріально завіреного свідоцтва про народження ОСОБА_6 , що надало їй можливість претендувати на спадщину.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 10.01.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_7 нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 . При цьому, підставою для реєстрації права власності на згадану квартиру стало, нібито, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 7-2, видане 10.01.2017 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 .
Крім того, вже через місяць квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_7 була продана ОСОБА_4 .
Допитаний в якості свідка приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (Формус) показала, що працюючи приватним нотаріусом, вона не посвідчувала нотаріально свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копія зазначеного свідоцтва нею не завірялось, підпис та печатка на даному документі взагалі є підробленими, запис у книзі вчинення такої нотаріальної дії відсутній.
Допитані в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (мешканці с. Барвичі Васильківського району Київської області) показали, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не проживали за вказаною ОСОБА_7 адресою, зазначений будинок їй в оренду не здавався.
З огляду на викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 подала до суду завідомо підроблений документ договір оренди будинку, чим ввела суд в оману та що стало підставою для винесення судом зазначеного рішення, що не відповідає дійсності.
Також, допитаний в якості свідка консерж будинку по АДРЕСА_4 ОСОБА_14 показала, що вона була знайома із громадянином ОСОБА_6 , який проживав за вказаною адресою у квартирі АДРЕСА_5 , також з ним мешкав його син ОСОБА_6 . Крім того, повідомила, що будь-якої жінки із вказаними вище особами вона ніколи не бачила та в їхній квартирі ніхто із жінок не проживав.
З огляду на викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що при отриманні свідоцтва на право власності на спадщину ОСОБА_7 на належне ОСОБА_6 майно було подано підроблені документи, що підтверджували факт проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , а тому остання шляхом підробки документів, незаконно отримала право на спадкування даного майна.
Крім того, згідно рапорту прокурора у провадженні ОСОБА_15 встановлено, що на даний час не встановленими особами, які шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , вживаються заходи щодо відчуження зазначеної квартири. Зокрема, на веб сайті компанії «Стольний Град»: sto-grad.com.ua, розміщено оголошення про продаж вищевказаної квартири за 1 882 700 грн., в розділі «горячее предложение», що вказує на те, що невідомими особами вживаються заходи по відчуженню даної квартири.
На даний час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 .
17.08.2018 року винесено постанову, якою квартиру АДРЕСА_2 , що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2018 року, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні оскільки вона є об`єктом кримінально-протиправних дій.
Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2018, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ..
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перевіряючи доводи представника щодо скасування арешту майна, слідчим суддею не встановлено обставин та фактів, які б свідчили про те, що арешт накладено необґрунтовано та/або у необхідності такого відпала потреба.

З врахуванням наданої інформації та доказів, на даний час існують обґрунтовані підстави вважати, що квартира була об`єктом кримінально-протиправних посягань, вказана квартира набута ОСОБА_4 одразу після її успадкування ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу за ціною 100 000,00 грн., тобто за явно заниженою ціною. Натомість, як вбачається із наданих оголошень про продаж майна, квартира виставлена на продаж за ціною 1 882 700,00 грн. Дана обставина жодним чином не свідчить про причетність ОСОБА_4 до протиправних дій, однак в сукупності з іншими фактами створює обґрунтовану підозру вважати про сумнівне набуття квартири її попередніми власниками.

Разом з тим, в силу ч. 10 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, яким на даний час являється вказана квартира, арешт може бути накладено і на майно добросовісного набувача.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 2, 7-9, 16, 170, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1