Справа № 209/92/16-к
Провадження № 1-кп/209/6/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглядаючи судом присяжних у складі:

головуючого удді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000926, відносно обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4, 7 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 315 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, не має дітей, мешкає за адресо.: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався судом до 27 січня.2019 року.

Прокурор ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного звходу у вигляді тримання пвд вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки він обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, і на даний час існують ризики того, що він, не маючи сталих соціальних зв`язків, може ухилятися від суду з метою уникнення покарання за скоєне, а також може перешкоджати судовому провадженню впливаючи на свідків обвинувачення, які є його друзями, або знайомими, з метою зміни ними показань. Стверджує, що будь який інший запобіжний захід не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що у кримінальному провадженні немає доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, про що відомо головуючому, який приймав участь у розгляді цього кримінального провадження до зміни складу суду. Просить змінити запобіжний захід на частковий домашній арешт за місцем його проживання, що буде достатнім для запобігання зазначеним прокурором ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, стверджуючи, що у кримінальному провадженні відсутні докази його вини у скоєнні інкримінованих злочинів.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі: переховування від суду та незаконного впливу на свідків.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Розглядаючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою є доцільним, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень та на даний час продовжують існувати ризики того, що він, не маючи сталих соціальних зв`язків (не одружений, не має дітей, до досягнення повноліття виховувався, як і інші його брати, в дитячому будинку та у прийомній сім`ї, не маючи зв`язків з батьками), може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованих йому злочинів, а також, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків обвинувачення, більшість із яких є його друзями та знайомими і які підлягають повторному допиту судом присяжних, а свідок ОСОБА_10 взагалі ще судом не допитувався.

При цьому суд не приймає до уваги твердження захисника щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження обвинувачення, оскільки судом присяжних, яким, за клопотанням ОСОБА_8 судовий розгляд розпочатий спочатку, докази у кримінальному провадженні ще не досліджувалися, а допитані лише два свідки, які є родичами обвинуваченого.

При вирішення питання щодо подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», у п. 3.5 якого йдеться про обов`язок національних судових органів стежити за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги обставини, що мають значення для з`ясування наявності громадських інтересів, які з належним врахуванням презумпції невинуватості, виправдовують відступ від принципу поваги до особистої свободи, та враховувати це в своїх рішеннях .
Ззначені вище ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним вище ризикам у кримінальному провадженні.
Крім того, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року в тій частині, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зважаючи на те, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Керуючись статтями 176-178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити до 16.00 години 22 березня 2019 року застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5