пр. № 1-кс/759/1650/19
ун. № 759/4830/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого
Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000643 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.03.2017 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 про надання старшому слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 тимчасовий доступ до Реєстру реєстрації нотаріальних дій, а також архіву (нарядів), що зберігаються у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (номер свідоцтва 9044; адреса: АДРЕСА_1 ) з метою отримання копій (фотокопій) документів і відомостей про вчинення 11 вересня 2018 року вищевказаним приватним нотаріусом нотаріальної дії, зареєстрованої в реєстрі за № 2505, пов`язаної із засвідченням вірності копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 05 вересня 2018 року, що була зареєстрована в реєстрі за №1415, спецбланк нотаріальних документів серії ННК №893457.
Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в жовтні 2018 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) останній передав свій транспортний засіб марки "Тойота Ленд Крузер-200" 2012 р. в. р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 особі на ім`я ОСОБА_7 в оренду з правом подальшого викупу. Із плином часу останній перестав виконувати взяті на себе зобов`язання, тому потерпілий ОСОБА_8 вирішив забрати у Мамуки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та повернути їх лише за умови сплати боргу за оренду автомобіля. Про те, із плином певного проміжку часу, останній перестав контактувати з потерпілим ОСОБА_8 , слухавку не брав, зустрічей уникав, автомобіль повертати відмовлявся взагалі, тобто таким чином потерпілого ОСОБА_8 було позбавлено права розпоряджатись та користуватись своїм законним рухомим майном.

17.01.2019 в час коли потерпілий ОСОБА_8 перебував у себе вдома, то останньому зателефонував раніше незнайомий чоловік ( НОМЕР_3 ), та повідомив що у нього є розмова з приводу належного йому автомобіля, а саме "Тойота Ленд Крузер-200" 2012 р. в. р/н НОМЕР_1 , та попросив потерпілого ОСОБА_8 під`їхати на АЗС, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Коли потерпілий ОСОБА_8 приїхав в обумовлене місце, то на останнього очікували два раніше незнайомих чоловіка, один із яких відрекомендувався ОСОБА_9 , представився як працівник СБУ, пред`явив своє службове посвідчення та повідомив, що він начебто придбав його автівку "Тойота Ленд Крузер-200" білого кольору, та наполягав, щоб потерпілий ОСОБА_8 зняв з нього заборону в органах МРЕВ, а в разі відмови, то він повинен віддати безпосередньо Вадиму кошти у сумі 45 000 доларів США.

Однак потерпілий ОСОБА_8 відмовився виконувати висунуті вимоги, тоді ОСОБА_9 наголосив, щоб він не звертався до правоохоронних органів та радив: «ходити та «дивитись» по сторонам», слова якого потерпілий ОСОБА_8 сприйняв як реальну погрозу у свою адресу, та почав перейматись за своє життя та здоров`я, життя та здоров`я своїх близьких, так як має двох малолітніх дітей.

В допиті потерпілий ОСОБА_8 відмітив, що на зустріч із останнім вказані вище особи в дійсності приїхали на його автівці марки "Тойота Ленд Крузер-200" 2012 р. в. білого кольору, про те вже з іншим встановленим реєстраційним номером - НОМЕР_4 .

17.01.2019 слідчим відділом Святошинського УП ГУ НП у м. Києві спільно із співробітниками ГУБКОЗ СБУ на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого було відшукано та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на авто "ТОЙОТА ЛЄНД КРУЗЕР-200" р/н НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 .
Слід відмітити, що 15.12.2018 гр. ОСОБА_10 подав на адресу Святошинського УП ГУ НП у місті Києві заяву про вчинення злочину в якій вказав, що 14.12.2018 о 10.00 годині біля станції метро «Святошино», на зупинці громадського транспорту останній виявив відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки "Тойота Ленд Крузер-200" 2012 р. в. р/н НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_2 та до заяви долучив копію нотаріальної довіреності від 05.09.2018 посвідчена ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.
11.09.2018 вищевказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Отже, внаслідок даних обставин, які склались потерпілого ОСОБА_8 , позбавлено законного права у розпорядженні та користуванні належним йому транспортним засобом марки "Тойота Ленд Крузер-200" 2012 р. в., номер кузову НОМЕР_2 .
Статтею 41 Конституцією України передбаченого, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким чином даний перебіг подій дають слідству вважати, що ОСОБА_10 разом з іншими невстановленими слідством особами, всупереч встановленому законодавством порядку, дії яких супроводжувались корисливим мотивом та особистим незаконним збагаченням, що призвели до заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , із спричиненням значного матеріального збитку для останнього.

Про те, на даному етапі слідства стверджувати про вчинення кримінально-караного діяння як такого недопустимо, оскільки існує ряд обставин які підлягають доказуванню, а дії ОСОБА_10 разом з іншими невстановленими слідством особами піддаються припущенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України : «Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах здобутих злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.»

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" №9 від 01.11.1996, зазначено, що при розгляді справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості. При цьому неприпустимо поклади на обвинуваченого доведення свої невинуватості.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку № 5 від 29.06.1990, вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність і невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд має постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправдним, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а сам принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно до ст. 9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессегу та Джабардо проти Іспанії" від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитись на користь підсудного".

В рішенні від 30.06.2008 у справі №22978/05 "Гефген проти Німеччини" Європейський суд для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину "плодів отруйного дерева", відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отриманні за його допомогою, будуть таким ж.

В рішенні від 21.04.2011 по справі №42310/04 "Нечипорук і Йонкало проти України" Європейський суд визначив, що докази отриманні в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид та розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини які впливають на ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставиною що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Беручи до уваги сукупність матеріалів які зібрані під час досудового розслідування, винила необхідність в отриманні документації, що стосується видачі нотаріальної довіреності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Слідчий до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, слідчий просить клопотання задовольнити.
На підставі ч.4 ст. 107 КПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно частини 5, 6 статті 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.

Згідно ч. 5 ст.110 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Кримінальний процесуальний кодекс Українине містить конкретної вказівки слідчому судді на те, яким чином необхідно діяти в разі неявки на розгляд клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення сторони кримінального провадження, якою таке клопотання було подане.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1ст. 22 КПК України).
Отже, положення Кримінально процесуального кодексу встановлюють, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин зазначених в клопотанні, що свідчить про наявність правових підстав для відмови в задоволенні такого клопотання.

Крім того, із даних, що містяться в клопотанні про надання тимчасового доступу до документів та наявних додатків вбачається, про не відповідність достовірних даних щодо власника автомобіля.
Зважаючи на викладені обставини та наведені вимоги КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів, є необґрунтованим та не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 110, 132, 159-164, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000643 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1