ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/685/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 липня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 -,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 липня 2018 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Горлівка Донецької області, громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вказаним вироком встановлено, що на початку березня 2015 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_7 , маючи вільний доступ до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , з якою він перебував у близьких стосунках, діючи з корисливого мотиву, таємно від потерпілої, скориставшись її відсутністю вдома, викрав майно, яке знаходилось у вказаній вище квартирі і належало ОСОБА_9 , а саме: холодильник «Samsung RL 48», вартістю 9100 грн., мікрохвильову піч «Zelmer 29Z021», вартістю 1360 грн., хлібопічку «Moulinex OW 3101», вартістю 1840, пилосос «Samsung SCS 4023», вартістю 1280 грн., телевізор ЖК «Samsung 421 S 42 D 91», вартістю 5000 грн., супутникову систему, вартістю 1000 грн., килим червоний шерстяний, вартістю 4000 грн., диван ортопедичний, вартістю 3500 грн., меблевий комплект «Горка», вартістю 10400 грн., фен для волосся «Bosch», вартістю 175 грн. та продав викрадене майно особі, яка була підшукана за оголошенням про продаж майна, розміщеним ОСОБА_7 на веб сайті газети «Прем`єр».

Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 37 655 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 липня 2018 року змінити в частині призначеного покарання та врахувати всі пом`якшуючі його вину обставини, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обгрунтування вимог вказує, що суд при призначенні покарання недостатньо врахував відсутність у нього судимостей і тяжкий стан здоров`я, внаслідок чого він не може відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; пояснення прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, постійного місця мешкання і законного джерела прибутку не має.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання вчинення злочину вперше, та відсутність обставини, що обтяжує покарання.

З приводу тверджень апелянта того, що він повністю розкаявся у скоєному та втратив суспільну небезпечність, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи ОСОБА_7 не можуть зменшувати його відповідальність за скоєне. Матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 не відшкодував. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, у межах, що встановлені альтернативною санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, а призначення більш м`якого виду покарання або звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі норм ст.ст.75, 76 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Потерпіла в судовому засіданні апеляційної інстанції категорично заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з апеляційними доводами щодо стану здоров`я обвинуваченого, як підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням. Матеріали справи (а.с.227 т.1) містять медичну довідку ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» з якої вбачається , що ОСОБА_7 страждає на енцефалопатію, переніс інсульти , страждає хронічними захворюваннями серця, діабетом, йому призначено амбулаторне лікування, але відповідного висновку лікарсько-консультативної комісії щодо неможливості відбуття ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі матеріали провадження не містять. Також не надані вони обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду.
Разом з цим, обвинувачений в подальшому не позбавлений процесуального права та можливості звернутися до адміністрації установи виконання покарань з відповідним клопотанням щодо відповідного медичного обстеження з метою встановлення певних підстав звільнення його від відбування покарання за хворобою, яка перешкоджає відбуттю покарання, в порядку ч.2 ст. 84 КК України.
Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення покарання за умисний злочин середньої тяжкості, що вчинений обвинуваченим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді