Справа № 761/3849/19
Провадження № 1-кс/761/3040/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
29 січня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, однак за допомогою факсимільного зв`язку направила до суду клопотання (вх. № 12997 від 05 лютого 2019 року), в якому просила вирішити питання про скасування арешту майна за її відсутності.

Старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якої було арештовано майно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000942, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у справі № 761/11933/17 (провадження № 1-кс/761/7554/2017) клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій. У свою чергу, слідчий суддя виходив з того, що кримінальне провадження № 0000942 від 26 січня 2017 року здійснюється за фактом незаконного заволодіння шахрайським шляхом, у тому числі, квартирою АДРЕСА_1 .

Разом із цим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у справі № 761/12959/17 (провадження № 2/761/3367/2018) визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 03 червня 2016 року, реєстровий № 10-306, бланк НАІ 285592; визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувано у ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час порушені майнові права потерпілого ОСОБА_3 вже відновлені, а загроза розпорядження арештованою квартирою з боку ОСОБА_7 та інших осіб відпала.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт квартири АДРЕСА_1 , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_4 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1