У Х В А Л А
Справа № 185/1459/19

Провадження № 1-кс/185/618/19

25 лютого 2019 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , ,з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою яка полягає, на думку скаржника, у нездійсненні процесуальних дій, передбачених КПК, а саме у невиконанні обов`язків та вчинення дій, внесення відомостей до ЄРДР за скаргою від 11.02.2019 року та невиконанні вимог ухвали слідчого судді Павлоградького міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2019 року (справа №185/684/18).
Мотивуючи подану скаргу, ОСОБА_5 зазначив, що ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року (справа№185/684/18) зобов`язано відповідальну особу СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з заявами ОСОБА_5 щодо вчинення посадовими особами ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України від 17 січня 2019 року ( ЖЄО № 1402) та 24 січня 2019 року (ЖЄО № 24.01.2019).
11 лютого 2019 року ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , яку отримав прокурор ОСОБА_7 за ч.2 ст.382 КК України про обставини, які вказують на повну бездіяльність слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та стосуються того факту, що скаржнику невідомо про виконання ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року (справа№185/684/18), зокрема його не повідомлено про факт внесення відомостей до ЄРДР на виконання вказаної ухвали та не надано витяг з ЄРДР.
Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування клопотання заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників розгляду, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, всебічність, повнота й об`єктивність розслідування, означають, що в ході розслідування будь-якої кримінальної справи слідчий повинний ретельно перевіряти всі можливі загальні і часткові слідчі версії, по кожній з них досліджувати цілком всі істотні факти й обставини, виявляти й аналізувати по ним докази які викривають, так і докази, що виправдують, і при всьому цьому бути неупередженим, виходити тільки з інтересів встановлення об`єктивної істини, при цьому слідчий має виконати усі необхідні дії для з`ясування всіх обставин справи внаслідок велінь закону, не ставлячи здійснення цих дій у залежність від наявності чи відсутності прохання зацікавлених осіб, однак з дотриманням правил, встановлених ст.220 КПК України.
До матеріалів розгляду скарги надано витяг з кримінального провадження №0000264, з якого вбачається, що в провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст.382 КК України, відомості про яке внесено на підставі ухвали слідчого судді від 30 січня 2019 року (справа№185/684/18).
Даючи оцінку вимогам скаржника, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію.
За положеннями ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст.214 КПК України передбачено положення про надання через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, проте такий витяг заявнику надано не було. А тому в цій частині вимоги заявника безумовно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, при розгляді скарги ОСОБА_5 було пояснено, що йому на день розгляду скарги, а саме 25 лютого 2019 року, надано витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000264, а тому стосовно його вимог в цій частині слід керуватись положеннями ч.2 ст.305 КПК України, відповідно до якої, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
Даючи оцінку доводам скаржника щодо бездіяльності керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , слідчий суддя виходить з наступного.
Так, ч.1, ч.2 ст.36 КПК України, визначено поняття та повноваження прокурора як процесуального керівника при проведенні досудового розслідування.
Частиною першою ст.17 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що Прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.
В свою чергу, повноваження керівника місцевої прокуратури визначено ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», а повноваження прокурора, який здійснює прийом громадян, визначені Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної
прокуратури України від 20.12.2017 № 357.

За положеннями п.3 Розділу ІІ цієї Інструкції, заяви і повідомлення про вчинення кримінального та/або корупційного правопорушення вирішуються в органах прокуратури відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства та/або Закону України «Про запобігання корупції», Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810.
Як встановлено при розгляді скарги, досудове розслідування за фактом невиконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_5 розпочато 01 лютого 2019 року, а зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР за цим фактом, ОСОБА_5 звернувся до Павлоградської місцевої прокуратури лише 11 лютого 2019 року, тобто через десять днів від початку досудового розслідування.
Матеріалами кримінального провадження № 0000264 не встановлено і не підтверджено, що керівник Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню.
Окрім цього, поданою слідчому судді скаргою, ОСОБА_5 висловлює незгоду з позицією керівника Павлоградської місцевої прокуратури та прокурора ОСОБА_7 щодо ненадання вказівок по зазначеному кримінальному провадженню, які, на думку потерпілого та його представника сприяли б ефективності , повноті та всебічності досудового розслідування, зокрема допиту свідків, надання вказівок по кримінальному провадженню та доповнення фабули, за якою відомості про кримінальне провадження було внесено до ЄРДР.
Таким чином, доводи скаржника щодо того, що зазначені вище обставин, які вказують на повну бездіяльність слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та посадових осіб Павлоградської місцевої прокуратури, та стосуються того факту, що скаржнику невідомо про виконання ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року (справа№185/684/18), зокрема його не повідомлено про факт внесення відомостей до ЄРДР на виконання вказаної ухвали не можна визнати заявою щодо оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора в розумінні положень ч.1 ст.303 КПК України та, відповідно, така скарга не є предметом судового контролю.
В силу ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які закріплені законодавцем у зазначеній нормі.
За положеннями ч.2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Не вдаючись до аналізу зазначеного скаржником переліку слідчих дій, які на його думку мають бути проведеними в межах кримінального провадження № 0000264, приходжу до висновку що для усунення бездіяльності слідчого та проведення досудового розслідування для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, потерпілий або його представник, має звертатись із відповідними клопотаннями, скаргами на дії слідчого, який здійснює кримінальне провадження, або прокурора, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні та визначений в порядку ст.37 КПК України та на якого покладено повноваження, визначені ч.2 ст.36 КПК України.
Що стосується вимоги ОСОБА_5 щодо зобов`язання суду взяти на себе контролю за виконанням судового рішення, слід зазначити, що належне здійснення судового контролю слідчим суддею у відповідності до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України, презюмується.

При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійсненні судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 60, 303-304, 306-307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Провадження за скаргою в частині зобов`язання слідчого, який здійснив реєстрацію кримінального провадження №0000264 ОСОБА_4 та в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000264 надати ОСОБА_5 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000264 закрити.
В задоволенні скарги ОСОБА_5 в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1