ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/544/19 Справа № 193/818/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення засудженого по хворобі згідно ст.84 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення по хворобі згідно ст.84 КК України було задоволено. Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 року за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна - від подальшого відбування покарання на невідбуту частину призначеного покарання, за хворобою (ч.2 п.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572).
Задовольняючи клопотання суд виходив з того, що для запобігання подальшого погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 потребує стаціонарного лікування в спеціалізованому відділенні. Дане лікування бажано проводити в умовах багатопрофільної лікарні, де одночасно буде можливо провести корекцію лікування, та виконати обстеження пацієнта з приводу інших наявних у нього захворювань, а не здійснювати підняття рівня клітин звичайними медичними препаратами, не надаючи при цьому адекватної для ВІЛ - інфекції, IV клінічної стадії допомоги .
Захворювання, що вказані у медичній документації на ім`я ОСОБА_8 , на час огляду пацієнта членами ЛКК не проявляли себе об`єктивною клінічною симптоматикою, у зв`язку з чим для вирішення питання щодо динаміки їх клінічного перебігу необхідне багатопрофільне лабораторне та інструментальне обстеження хворого, яке неможливе в умовах медичної частини ДУ «Софіївська ВК №45».
Слід зазначити, що медична допомога, яка надавалася ОСОБА_8 в умовах позбавлення волі, не може вважатися повною, бо за час перебування в місцях позбавлення волі, в засудженого з`явилися нові хвороби, загальний стан його погіршився, що підтверджується медичною документацією ОСОБА_8 . Отже, ДУ «Софіївська ВК №45» не може забезпечити надійне та якісне лікування виявленої у засудженого хвороби, а тому суд вважав клопотання засудженого з цього приводу обґрунтованим, оскільки зазначені в них підстави та обставини знайшли своє місце під час дослідження в судовому засіданні доказів.
Необхідність відбуття певної частини покарання не є підставою для неможливості розгляду даних клопотань, оскільки це не передбачено законом. Не є перешкодою для задоволення клопотання засудженого і вчинення ним тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Судом також було враховано, що встановлена інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія, це стадія остання. У ОСОБА_8 менше двохсот клітин імунітету. Профільне захворювання необхідно лікувати в профільному стаціонарі, в профільному медичному закладі, там де є лікарі, в яких є лабораторія, які постійно працюють в даному напрямку, над такими захворюваннями як у ОСОБА_8 .. ВІЛ інфекція є прогресуючою хворобою, дану інфекцію можна призупинити тільки знаходячись в профільному закладі. Смерть від ВІЛ не наступає, наступає смерть від хвороб, які переслідують ВІЛ інфікованого.
Судом також враховувалось, що звільнення від відбування покарання за хворобою є результатом дії принципів гуманізму та обґрунтованості виконання покарань, оскільки застосування покарання щодо особи, яка захворіла на тяжку хворобу, не має відповідного виправного ефекту, а інша тяжка хвороба засудженого може невиправдано посилити каральний ефект і завдати йому зайвих страждань. Враховуючи, що стан медичного забезпечення засуджених на сьогодні є вкрай низьким, їх звільнення за хворобою необхідно розглядати скоріше як необхідність, пов`язану з неможливістю забезпечення належного лікування в колоніях. Застосування цієї підстави звільнення повинно мати більш гуманне забарвлення й основним критерієм, за яким відбувається оцінювання можливості звільнити особу, необхідно розглядати фізичний стан засудженого та можливість зберегти його здоров`я.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення по хворобі згідно ст.84 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при винесені вказаної ухвали суд не маючи відповідних знань у галузі медицини не взяв до уваги основний доказ,висновок №65 КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, складеного головою ЛКК та членами комісії відповідно до якого ОСОБА_8 за станом здоров`я та його діагнозу не підпадає під пункти переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Водночас під час судового розгляду від ЛКК КЗ "Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради" надійшов лист згідно до якого ОСОБА_8 , 14.09.2018 був оглянутий лікарсько- консультаційною комісією КЗ «Дніпровське КОШМД» на наявність у нього захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання». Лікарсько-консультаційною комісією КЗ «Дніпровське КОШМД» у складі: голови комісії - виконувача обов`язків заступника головного лікаря ОСОБА_10 , членів комісії - заступників головного лікаря ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , зав. BAIT №2 ОСОБА_13 зроблено висновок: Враховуючи анамнез, дані клініко-лабораторних досліджень та об`єктивного огляду гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом здоров`я та його діагнозу не підпадає під пункти «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».
Посилається на те, що під час судового засідання сам засуджений ОСОБА_8 , пояснив, що при вживанні ліків які останньому були прописані, його стан поліпшувався. ОСОБА_14 надавалися вчасно та за графіком. Але засуджений ОСОБА_8 , хоче проходити лікування в умовах багатопрофільної лікарні, де одночасно можливо провести корекцію лікування, та виконати обстеження з приводу інших захворювань, а не здійснювати підняття рівня клітин звичайними медичними препаратами.
Враховуючи вище викладене судом не обгрунтовано застосовано як приклад справу "Єрмоленко проти України"ЄСПЛ визнав, що ненадання заявнику адекватної медичної допомоги під час тримання під вартою та неможливість такого тримання з огляду на тяжкий стан його здоров`я, є порушенням ст.З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а практика вирішення питань звільнення особи від відбування покарання за станом здоров`я виходячи тільки з виключного переліку захворювань, які можуть бути підставою для такого звільнення, без оцінки інших обставин є такою, що не забезпечує гарантій статті 3 Конвенції.
Вважає, що в даному конкретному випадку наявні лише формальні підстави для звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 року за ч.І ст.309, ч.2 ст.307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна - від подальшого відбування покарання на невідбуту частину призначеного покарання, за хворобою (ч.2 п.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572). В зв`язку з чим судом передчасно прийнято вказане рішення та підлягає скасуванню.

На дану апеляційну скаргу засудженим ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора, яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, думки засудженого та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляції та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнення від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Статтею 152 КВК України передбачено, що підставами звільнення від відбування покарання є, крім іншого, хвороба.
Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_8 засуджений 01 грудня 2015 року Тернівським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в термін відбуття покарання строк перебування під вартою в період з 04.10.2015 року по 01.12.2015 року. Знову засуджений 02.06.2016 року Жовтневим районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавленні волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року вищевказаний вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу залишено без змін. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення переведено у строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з моменту затримання з 05.11.2015 року по 02.06.2016 року. Початок відбування покарання з 02 червня 2016 року. Кінець строку 14 грудня 2020 року. Засуджений відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» з 17 жовтня 2016 року.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення по хворобі згідно ст.84 КК України на підставі ч.2 п.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572.
З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. Мотивувальна частина ухвали повинна містити в собі крім інших, встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, і положення Закону, яким він керувався.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Так, під час розгляду клопотання судом першої інстанції не було враховано дані, які, зокрема, містяться у висновку №65 КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, складеного головою ЛКК та членами комісії, відповідно до якого при обстеженні пацієнта членами лікарсько-консультативної комісії на підставі ухвали про призначення обстеження з метою з`ясування наявності у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захворювань, визначених переліком захворювань, які є підставою для звільнення від подальшого відбуття покарання засудженого встановлено, що у засудженого ОСОБА_8 виявлено: ВІЛ-інфекція, кл.ст.ІV. Імуносупресія (СD4
Засудженому ОСОБА_8 рекомендовано: «Д» нагляд інфекціоніста, терапевта Контроль СD4, ВН у динаміці; Бісептол - 2 таб. на добу до контролю СD4 > 200 кл.. Ізоніазид 0.3 на ніч до рівня СD4 > 500 кл.; Прийом гепатопротекторів, загальнозміцнююче лікування; АРТ за схемою АZТ/3ТС+ЕFV; Раціональне працевлаштування - протипоказана важка фізична праця, робота з токсичними речовинами, уникати переохолодження.
У ОСОБА_8 на момент його огляду членами Лікарсько-консультативної комісії з урахуванням проведених лабораторних досліджень перебіг наявних у нього захворювань не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання» (додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572).
Також відповідно до листа ЖК КЗ "Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради" ОСОБА_8 14.09.2018 року був оглянутий лікарсько-консультаційною комісією КЗ «Дніпровське КОШМД» на наявність у нього захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання». Лікарсько-консультаційною комісією КЗ «Дніпровське КОШМД» у складі: голови комісії - виконувача обов`язків заступника головного лікаря ОСОБА_10 , членів комісії - заступників головного лікаря ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , зав. ВАІТ №2 ОСОБА_13 зроблено висновок: Враховуючи анамнез, дані клініко-лабораторних досліджень та об`єктивного огляду гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом здоров`я та його діагнозу не підпадає під пункти «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Мінюста України та МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 та від 10.05.2017 №1517/5/503. Зазначив, що дане рішення було прийнято згідно вищезазначеного наказу, де в Додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (пункт 1 розділу VI) в п.п.1 пункту 2 зазначено, що IV клінічна стадія ВІЛ (абсолютна кількість СД-4
Крім того, при прослуховуванні технічного запису фіксування даного кримінального провадження встановлено, що під час судового засідання в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 особисто пояснював, що при вживанні ліків, які останньому були прописані, його стан поліпшувався. Ліки ОСОБА_8 надавалися вчасно та за графіком. Також засуджений зазначав, що хоче проходити лікування в умовах багатопрофільної лікарні, де одночасно можливо провести корекцію лікування, та виконати обстеження з приводу інших захворювань, а не здійснювати підняття рівня клітин звичайними медичними препаратами.
Відповідно до п.4 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Згідно п.2 ч.1 ст.. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Як витікає з приписів норми ст..411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Таким чином, в даному конкретному випадку наявні лише формальні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання на невідбуту частину призначеного покарання, за хворобою з підстав, наведених судом, а отже судом першої інстанції допущено невідповідність висновків фактичним обставинам справи та передчасно прийнято оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції за результатами його перегляду в апеляційному порядку з постановленням нової ухвали на підставі п.4 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року - скасувати.
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення по хворобі згідно ст.84 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4