Справа № 541/343/18
Провадження № 1-кп/541/24/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000653 від 12.07.2017 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровакан, Вірменія, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого директором центру фізичної майстерності «Спорт для всіх», депутата Миргородської міської ради Полтавської області сьомого скликання, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, утримується під вартою з 19.09. 2017 року

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 28 ч.2 ст.121, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Єреван, республіка Вірменія, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, фізична особа підприємець, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, утримується під вартою з 19.09. 2017 року

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.28 ч.2 ст.122 КК України,
за участю сторін та інших учасників судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих, адвокатів:

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників, адвокатів:

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
На початку липня 2017 року, депутат Миргородської міської ради Полтавської області сьомого скликання, ОСОБА_3 , на ґрунті особистої неприязні, яка виникла в зв`язку з розбіжностями в політичних поглядах щодо соціально-економічного розвитку міста Миргорода до депутата Миргородської міської ради Полтавської області сьомого скликання ОСОБА_15 , створив організовану злочинну групу, для підготовки та вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я останнього. До складу якої, залучив свого близького родича особу, кримінальне провадження щодо якого розслідується окремо ( в подальшому Особа 2) та мешканця села Гаркушинці Миргородського району Полтавської області ОСОБА_16 , який визнаний винними та засуджений вироком Миргородського міськрайонного суду 06.03.2018 року за нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_15 , в складі організованої злочинної групи. Оскільки останні мали належну фізичну підготовку для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Особа 2, будучи близьким родичем організатора, та ОСОБА_16 , будучи особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, користувалися його повною довірою, за своїми психологічними якостями підходили на роль активного учасника злочинної групи, та був залучений до групи з метою ретельної підготовки до вчинення злочину, подолання фізичного опору потерпілого та нанесення останньому тілесних ушкоджень.

При створенні злочинної групи ОСОБА_3 , який користувався повагою серед громади м. Миргорода, про що свідчить обрання його депутатом Миргородської міської ради Полтавської області, був старшим за віком від інших учасників злочинної групи, добре фізично розвинений, наділений яскраво вираженими природними рисами лідера, комунікабельний, здатний впливати на інших людей своїм авторитетом, використав наявні з Особою 2 стійкі родинні зв`язки, повну довіру, психологічні якості останнього, як активного учасника злочинної групи, тривалі дружні зв`язки з ОСОБА_16 , усвідомлював що вказані особи схильні до вчинення кримінальних правопорушень.

Під час попереднього тривалого спілкування між ОСОБА_3 , Особою 2 та ОСОБА_16 були налагоджені та узгоджені тісні довірливі психологічні стосунки учасників щодо ретельної, довготривалої підготовки до злочину та його вчинення.

Являючись організатором злочинної групи ОСОБА_3 , враховуючи спортивну підготовку, близькі відносини, особисті якості особи 2 та ОСОБА_16 , підібрав їх в якості учасників організованої злочинної групи, розподілив між ними ролі, розробив план підготовки та вчинення злочину.

Всі члени організованої злочинної групи були обізнані щодо протиправних цілей угрупування - антигромадського спрямування, виявляли бажання і сприяли досягненню визначеної мети в ході вчинення злочину, в межах відведеної кожному з учасників групи спеціальної ролі.

Дана організована злочинна група характеризувалась насильницькою направленістю дій її учасників, єдністю їх намірів щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, високим ступенем організації нападу, якому передував тривалий підготовчий період, підшукування знарядь та засобів для вчинення злочинів, своєю стійкістю, ретельною розробкою плану вчинення злочину, чітким розподілом ролей між співучасниками, а також вжиттям відповідних засобів конспірації.

З метою визначення місця для нападу, Особа 2 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_16 встановили розклад роботи потерпілого та маршрут його пересування від місця роботи до місця проживання. Після обрання місця для засідки, ОСОБА_3 підготував знаряддя вчинення злочину, які перед вчиненням нападу роздав всім учасникам групи.

ОСОБА_3 , зустрівшись за місцем свого проживання з Особою 2 та ОСОБА_16 , визначили склад групи на вчинення конкретного насильницького злочину, розподілили обов`язки щодо його підготовки. Використовуючи дані, отримані під час підготовки до вчинення злочину, ОСОБА_3 розробив план вчинення нападу на ОСОБА_15 , деталі якого повідомив Особі 2 та ОСОБА_16 . Також він визначив умови і межі застосування насильства, маршрут руху учасників групи до місця вчинення злочину, підібрав знаряддя вчинення злочину та забезпечив ними інших учасників. ОСОБА_3 забезпечив пересування учасників групи на автомобілі ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 , не повідомивши останнього про свій протиправний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. З метою дотримання заходів конспірації, ОСОБА_3 , надавав вказівку іншим співучасникам використовувати під час вчинення злочину маски чи балаклави для прикриття обличчя, не брати з собою засоби зв`язку.

Під час вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_3 корегував діяльність інших учасників групи та співучасника, в залежності від обставин, що передували вчиненню злочину, дотримуючись заходів конспірації, з метою не бути викритим. Надавав вказівки на застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та сам наносив йому удари. Організував перевезення учасників групи.

Діючи у складі організованої злочинної групи ОСОБА_3 , Особа 2 та ОСОБА_16 підготували та вчинили наступний злочин.

Так на початку липня 2017 року, ОСОБА_3 під час зустрічі з Особою 2 та ОСОБА_16 , що відбулася за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 повідомив останніх про деталі розробленого ним плану вчинення нападу, та останні надали згоду на свою участь у ньому.

Відповідно до цього плану, ОСОБА_3 спільно з Особою 2 та ОСОБА_16 , за два тижні до вчинення нападу, почали слідкувати за потерпілим ОСОБА_15 . Вони разом приїздили до заводу ПАТ «Армапром» за адресою: м. Миргород Полтавської області, вул. Хорольська, 35, де працював ОСОБА_15 , та спостерігали за ним, встановлюючи графік роботи потерпілого, маршрут та час його руху по місту з роботи до місця проживання. Отримані дані ОСОБА_3 використав для визначення місця для засідки.

ОСОБА_3 визначив, що засідку необхідно влаштувати по маршруту руху ОСОБА_15 додому після робочої зміни на заводі ПАТ «Армапром», в темний час доби, в безлюдному місці. Тому обрав для засідки ділянку місцевості по вулиці Єрківська, напроти будинку №45 в м. Миргород Полтавської області.

З метою реалізації раніше розробленого плану, скоєння злочину, 12 липня 2017 року в період часу з 01 години до 02 години, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 , забезпечив пересування учасників групи на автомобілі ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , підібрав знаряддя вчинення злочину та забезпечив ними інших учасників. З метою дотримання заходів конспірації, надавав вказівку іншим співучасникам використовувати під час вчинення злочину маски чи балаклави для прикриття обличчя, не брати з собою засоби зв`язку (мобільні телефони).

Реалізовуючи свій злочинний план, діючи в складі організованої злочинної групи з Особою 2, ОСОБА_16 , залучивши для допомоги у подоланні фізичного спротиву потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , який не був членом організованої групи, а діяв як співучасник злочину, на автомобілі ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 , не повідомивши останнього про свій протиправний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, достовірно знаючи, що потерпілий повертається додому з роботи на велосипеді, прибули до раніше обраного для засідки місця за адресою АДРЕСА_3 , та чекали на появу потерпілого ОСОБА_15 .

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи за заздалегідь розробленим планом, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, дочекавшись, коли потерпілий опиниться в темному віддаленому місці вулиці та наблизиться до них, ОСОБА_3 надав команду до нападу, першим вибіг на дорогу, де заздалегідь підготовленим тупим твердим предметом, збив потерпілого з велосипеду. Після чого ОСОБА_3 спільно з Особою 2, ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , застосували до потерпілого ОСОБА_15 насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні металевими предметами, руками, ногами не менше чотирьох ударів в область голови потерпілого, не менше чотирьох ударів по тулубу потерпілого та численних ударів по його кінцівках. Заподіявши тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкова травми, а саме ізольовані крововиливи в м`які покрови голови в кількості 4-х; вдавлено-скалковий перелом правої тім`яної кістки; крововиливи над та під тверду мозкову оболонку в тім`яній ділянці справа; ізольовані крововиливи під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку; забійні рани голови в кількості 4-х, які утворились від не менш ніж чотирикратної дії тупих предметів з обмеженою, контактуючою поверхнею та переважаючим длинником, яким міг бути подовжений металевий предмет або інші схожі за характером предмети, що діяли з достатньою для їх утворення силою, стосовно живої особи, можуть бути оцінені лише в сукупності та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Травму тулубу: прямі переломи 6-10-го ребер зліва з крововиливами в міжреберні м`язи; напружений пневмоторакс зліва, двобічний гемоторакс, забій правої легені (по даним медичної документації); переломи правої та лівої лопаток з крововиливами в м`які тканини; забійні рани тулубу; множинні садна та підшкірні гематоми тіла (по даним історії хвороби), які утворились від не менш ніж чотирикратної дії тупих предметів з обмеженою, контактуючою поверхнею, якими могли бути битка, рука, нога людини, або інші схожі за характером предмети, що діяли з достатньою для їх утворення силою, можуть бути оцінені в сукупності та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Подвійний перелом променевої кістки лівого передпліччя з крововиливами в м`які тканини; забійні рани, садна, підшкірні гематоми кінцівок, які утворились від багаторазової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, стосовно живої особи носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 859а від 29.09.2017 смерть ОСОБА_15 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми з забійними ранами голови, вдавлено-скалковим переломом правої тім`яної кістки, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку.

Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 , у ОСОБА_3 та ОСОБА_16 виник умисел на крадіжку майна, належного потерпілому.

Реалізуючи свій умисел та скориставшись безпорадним станом потерпілого, який в силу отриманих тілесних ушкоджень перебував без свідомості, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_16 , надав вказівку останньому викрасти майно потерпілого.

ОСОБА_16 , виконуючи вказівку ОСОБА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно заволоділи майном ОСОБА_15 , а саме: рюкзаком вартістю 100 грн., мобільним телефоном «Nokia» Х2-02, в якому знаходились дві сім карти з мобільними номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 загальною вартістю 500 грн., нетбуком «Acer» (Aspire One D270-26Ckk) вартістю 3000 грн., флешкою Kingston Data Traveler 8 GB вартістю 100 грн. З викраденим майном з місця злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріального шкоди на загальну суму 3700 грн.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене з метою залякування потерпілого, в складі організованої злочинної групи, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 , ч. 2 ст. 121 КК України та таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

11 липня 2017 року близько 22 год. ОСОБА_3 , зустрівшись з ОСОБА_4 , на АДРЕСА_4 , залучив останнього до вчинення злочину. При зустрічі ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 свій намір, направлений на залякування потерпілого ОСОБА_15 , шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень та його роль в нападі, при цьому ОСОБА_4 не був членом організованої групи, не знав про її склад та про факт готування до вчинення злочину, а повинен був діяти як співучасник.

12 липня 2017 року, в період часу з 01 години до 02 години ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3 діючи в межах угоди, для залякування потерпілого шляхом спричинення тілесних ушкоджень та допомоги у подоланні його фізичного спротиву, на автомобілі ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 , прибули за адресою АДРЕСА_3 , та чекали на появу потерпілого ОСОБА_15 .

Коли потерпілий опинився в темному віддаленому місці вулиці та наблизився до них, ОСОБА_3 вибігши на дорогу, заздалегідь підготовленим тупим твердим предметом, збив потерпілого з велосипеду. Після чого ОСОБА_3 , Особа 2 та ОСОБА_16 , нанесли металевими предметами, руками, ногами не менше чотирьох ударів в область голови потерпілого та не менше чотирьох ударів по його тулубу. В свою чергу ОСОБА_4 наніс металевим предметом у формі бити не менше двох ударів потерпілому по його ногах та в область лівої руки, заподіявши ОСОБА_15 тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому променевої кістки лівого передпліччя з крововиливами в м`які тканини, забійні рани, садна, підшкірні гематоми кінцівок, які утворились від багаторазової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, стосовно живої особи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 859а від 29.09.2017 носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, спричиненого з метою залякування потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

Свою вину в інкримінованому діянні ОСОБА_3 визнав частково. Суду пояснив, що насправді наміру заподіювати тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_18 він не мав. В кінці квітня 2017 року під час проведення засідання сесії Миргородської міської ради, між ним та потерпілим виник конфлікт, оскільки однопартійці ОСОБА_15 перед входом до зали засідань відмовилися від його пропозиції залишити об`ємні рюкзаки. Після чого через декілька днів поблизу Миргородської міської ради ОСОБА_15 висловив погрози на адресу його сім`ї. В кінці травня на території його домоволодіння був підпалений належний йому автомобіль. З цього часу в зв`язку з бездіяльністю правоохоронних органів по розкриттю злочину, з метою попередження підпалу та захисту життя членів своєї сім`ї, він був змушений разом з членами своєї родини постійно вночі чергувати біля будинку, відвозити на роботу та до школи дружину та неповнолітню дочку. Час та маршрут руху ОСОБА_15 він не відстежував, оскільки останній постійно проїжджав повз його домоволодіння, тому він його знав. Так як він вважав, що підпалив його автомобіль саме ОСОБА_15 , він попросив свого брата Особу 2, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , поїхати з ним, щоб в їх присутності з цього приводу поговорити з ОСОБА_15 .. Того дня він зупинив автомобіль таксі і вони всі поїхали на вулицю Єрківську, де чекали ОСОБА_21 . Коли ОСОБА_21 під`їхав на велосипеді, він вийшов на дорогу та зупинив його, сказавши, що це друзі ОСОБА_3 приїхали захистити його сім`ю. Коли на його запитання про причину підпалу автомобіля, ОСОБА_15 сказав, що спалить будинок і сім`ю, це його розлютило, він почав наносити удари. Брат та ОСОБА_4 його відтягли від потерпілого та посадили в таксі. Через деякий час прийшов з рюкзаком ОСОБА_20 і сказав, що він наніс декілька ударів, оскільки ОСОБА_15 не віддавав рюкзак. Наміру позбавляти життя потерпілого він не мав. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження він не міг заподіяти. Заявлені позови потерпілими він не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував своєї причетності до скоєння злочину. Однак вказував, що він на прохання ОСОБА_22 разом з останнім та ОСОБА_23 на автомобілі поїхав на вулицю Єрківську, щоб бути присутнім під час розмови з особою, яка підпалила автомобіль ОСОБА_24 . ОСОБА_25 дав йому палицю. На вулиці Єрківській він стояв осторонь, чув як під час розмови ОСОБА_26 погрожували спалити будинок. Потім почув, що наносяться удари, він підбіг і також наніс декілька ударів по ногах. Вважав, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України. Просив у потерпілих вибачення.

Однак винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за обставинами, встановленими судом, у вчиненому діянні підтверджується належними та допустити доказами, які перевірені і проаналізовані в ході судового розгляду та узгоджуються між собою.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду повідомила, що 12.07.2017 року по телефону її чоловік ОСОБА_27 близько 1 години ночі сказав, що їде додому. Коли через деякий час вона зателефонувала, телефон у ОСОБА_28 був відключений, що її стурбувало, тому вона зателефонувала всім знайомим та робітникам з яким був на зміні ОСОБА_29 . Зателефонувала в поліцію та в лікарню, однак ніяких відомостей про ОСОБА_28 не отримала. Після чого вона повідомила про це батьків ОСОБА_28 . Батько на автомобілі проїхав по звичному маршруту руху ОСОБА_28 до місця роботи. На роботі повідомили, що близько 01 години робоча зміна ОСОБА_28 завершилася. Після приїзду поліції, вона разом з ОСОБА_30 поїхала шукати ОСОБА_28 , і знайшла неподалік дому в кюветі непритомного з численним тілесними ушкодженнями. Оскільки вона з ОСОБА_28 була не лише подружжям, але й однодумцями, соратниками в політичній боротьбі, тому їй відомо, що ОСОБА_29 як член ВО «Свобода» ініціював прийняття рішення про скасування рішення сесії міської ради про підвищення вартості проїзду в громадському транспорті, про розформування громадського об`єднання «Оберіг», яке очолював ОСОБА_31 , членом якого був ОСОБА_32 , так як його члени виконували роль «тітушок». На засіданнях сесій міської ради, де вирішувалися важливі соціально-економічні питання, ОСОБА_27 був ідейним противником провладної групи депутатів до якої входив ОСОБА_3 . В зв`язку з чим під час проведення сесії у квітні 2017 року між ним та ОСОБА_33 виник конфлікт, оскільки останній намагався перешкодити участі в засіданні сесії членів громади, про що ОСОБА_29 повідомив відкрито на сесії міської ради. З цього часу, на її думку, ОСОБА_32 затаїв образу на ОСОБА_28 . Стверджувала, що будь-якої офіційної інформації від правоохоронних органів, в засобах масової інформації про причетність до підпалу автомобіля ОСОБА_15 не було, це все висловлювалося на рівні слухів. Оскільки ОСОБА_27 будь-яких стосунків з ОСОБА_34 не підтримував, іншого мотиву як на ґрунті політичних розбіжностей для вбивства ОСОБА_28 у обвинуваченого не було. Вважала, що у ОСОБА_35 також були вагомі підстави (мотив ) для знищення її чоловіка, тому він привозив нападників для вчинення нападу на ОСОБА_28 . Наголошувала, що тяжкі душевні муки, довічний смуток, біль які вона та малолітній син переживають в зв`язку із непоправною втратою чоловіка та батька неможливо висловити словами, тому вважала, що необхідно, призначити найсуворіше покарання винним.

Свідки ОСОБА_36 , ОСОБА_37 підтвердили факт виникнення конфлікту між ОСОБА_33 та ОСОБА_38 під час проведення сесії Миргородської міської ради за 2-3 місяці до побиття останнього, з приводу участі в засіданні сесії громадян міста.

Свідченнями ОСОБА_39 який надав свідчення аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_40 , про обставини, місце виявлення потерпілого та його фізичний стан.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснили, що їм невідомі обставини заподіяння тілесних ушкоджень їх синові ОСОБА_41 . Однак перебуваючи в лікарні, син говорив, що його били-били, що свідчило про те що синові наносили побої тривалий час декілька осіб. Вважали, що дії обвинувачених повинні кваліфікуватися як вбивство і останні мають понести покарання у виді довічного ув`язнення. Просили найсуворіше покарати винних та стягнути з них моральну шкоду в розмірі 500000 гривень на користь кожного потерпілого, оскільки моральні страждання в зв`язку із втратою сина в молодому віці і їх горе безмежне і непоправне, а душевний біль через його втрату буде супроводжувати їх до кінця життя.

Протоколом прийняття заяви про вчинення злочину ОСОБА_42 від 12.07.2017року, в зв`язку з неповернення додому її чоловіка ОСОБА_15 , після закінчення роботи на ПАТ «Армапром».

Свідченнями свідка ОСОБА_16 який суду пояснив, що з ОСОБА_33 знайомий на протязі п`яти років, це його спортивний тренер. Знає останнього, як авторитетну людину, депутата міської ради та тренера. За два тижні до 12 липня ОСОБА_32 попросив його допомогти залякати людину яка спалила автомобіль ОСОБА_43 . Необхідно його зустріти та поговорити, а якщо не складеться розмова, нанести легкі побої, щоб той «декілька днів пошкандибав». Для цього йому зателефонував ОСОБА_32 і вони на автомобілі останнього ОСОБА_44 поїхали до арматурного заводу, з метою з`ясувати коли потерпілий виїжджає з роботи. Наступного разу, десь за тиждень до побиття, щоб прослідкувати за потерпілим, він, ОСОБА_45 та брат останнього, знову виїжджали до заводу уже на автомобілі ВАЗ 2107 світлого кольору. За кермом був водій віком 50-60 років, волосся було зовсім сиве. Однак проїхавши від заводу до загсу, потерпілого не виявили. 12 липня 2017 року близько 22 години його вдома забрав ОСОБА_46 . Потім навпроти будинку останнього сіли в автомобіль ВАЗ 2107 світлого кольору він, ОСОБА_46 , брат ОСОБА_47 ( Особа 2). Телефон був лише у водія автомобіля,так як ОСОБА_46 наказав телефони не брати і закрити обличчя, щоб нас не можна було впізнати. Левон сів у автомобіль в районі Личанки. В автомобілі про побиття не говорили. Як йому здалося водію було відомо куди та з якою метою вони їдуть. Десь за мостом, у темному місці, їхав потерпілий. Його зустрів ОСОБА_46 та збив з велосипеда, потім всі наносили удари. Він алюмінієвою битою, ОСОБА_46 металевою арматурою, брат ОСОБА_43 тупорищем, ОСОБА_48 битою. Левон та він стояв в ділянці ніг де і наносили удари, ОСОБА_46 та його брат поблизу голови і наносили удари вище пояса, однак конкретно, хто куди наносив удари сказати не може. Потерпілий почав кликати на допомогу, просив припинити побиття, блокував удари руками. Він пропонував припинити побиття. Коли побачили, що потерпілий побитий, перенесли його в канаву. Хвилин через 2 ОСОБА_46 сказав, що піде подивиться на потерпілого. Він знаходився на відстані 10 метрів та почув, що ОСОБА_32 в канаві наносив удари. Левон зупинив побиття. Після чого ОСОБА_32 наказав забрати рюкзак у потерпілого та викинути, що він і зробив, по дорозі додому в село Гаркушинці. З місця побиття вони поверталися на тому ж автомобілі, що і їхали на місце скоєння злочину. Всі вийшли по дорозі біля своїх домівок, а його автомобіль відвіз в село Гаркушинці. Коли стало відомо про важкий стан здоров`я потерпілого він телефонував до ОСОБА_43 , останній сказав, що немає підстав для хвилювання, порадив спалити одяг в якому він був вдягнутий що той і зробив. Про справжню причину побиття ОСОБА_15 йому невідомо. Зі слів ОСОБА_49 відомо, що потерпілий погрожував спалити дім та завдати шкоди сім`ї ОСОБА_43 .

Інформація надана ОСОБА_16 при проведення слідчого експерименту 20.09.2017 не суперечить показам наданими ним в ході судового розгляду.

Відповідно до висновку №859-б судово-медичної експертизи від 22.01.- 24.01.2018 року покази дані підозрюваним ОСОБА_16 в ході слідчого експерименту 20.09.2017 року в цілому не протирічать судово-медичним даним експертизи трупу ОСОБА_15 , по часу, місцю, характеру, локалізації, кількості спричинених тілесних ушкоджень.

Свідчення свідка об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2017 року, в ході якого на правому узбіччі дороги на відстані 200 м. від будинку №43 по вулиці Єрківська, виявлені сліди волочіння в бік кювету, сліди речовини бурого кольору на проїжджої частині, сліди речовини бурого кольору у кюветі на відстані 6,2 м. від краю проїзної частини, лівий та правий кросівок та фото таблицею до нього.

Протоколом огляду місця події від 19.09.2017 року та протоколом обшуку від 20.09.2017 року, в ході яких в автомобілі Шкода Октавія білого кольору днз. НОМЕР_4 , який перебував в користуванні ОСОБА_4 виявлено та вилучено документи, що посвідчують особу ОСОБА_4 , металеву трубу у формі бейсбольної біти, мобільні телефони з сім картами, в тому числі НОМЕР_5 .

Протоколом обшуку від 19.09.2017 року домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , при проведені якого виявлено та вилучено дерев`яну біту довжиною близько 95 см. з написом, мобільні телефони та сім карти мобільного зв`язку, в тому числі НОМЕР_6 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 859а від 29.09.2017 у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження, які можливо розділити на три умовні групи: перша група ізольовані крововиливи в м`які покрови голови в кількості 4-х; вдавлено-скалковий перелом правої тім`яної кістки; крововиливи над та під тверду мозкову оболонку в тім`яній ділянці зправа; ізольовані крововиливи під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку; забійні рани голови в кількості 4-х, які утворились від не менш ніж чотирикратної дії тупих предметів з обмеженою, контактуючою поверхнею та переважаючим длинником, яким міг бути подовжений металевий предмет або інші схожі за характером предмети, що діяли з достатньою для їх утворення силою, стосовно живої особи, можуть бути оцінені лише в сукупності та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Друга група: (травма тулубу) прямі переломи 6-10-го ребер зліва з крововиливами в міжреберні м`язи; напружений пневмоторакс зліва, двобічний гемоторакс, забій правої легені (по даним медичної документації); переломи правої та лівої лопаток з крововиливами в м`які тканини; забійні рани тулубу; множинні садна та підшкірні гематоми тіла (по даним історії хвороби), які утворились від не менш ніж чотирикратної дії тупих предметів з обмеженою, контактуючою поверхнею, якими могли бути битка, рука, нога людини, або інші схожі за характером предмети, що діяли з достатньою для їх утворення силою, можуть бути оцінені в сукупності та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Третя група: подвійний перелом променевої кістки лівого передпліччя з крововиливами в м`які тканини; забійні рани, садна, підшкірні гематоми кінцівок, які утворились від багаторазової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, стосовно живої особи носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Смерть ОСОБА_15 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми з забійними ранами голови, вдавлено-скалковим переломом правої тім`яної кістки, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку.

Протоколом огляду місця події від 20.09.2017 року, відповідно до якого на місці на яке вказав ОСОБА_16 поблизу дороги в напрямку руху до села Гаркушинці Миргородського району виявлений рюкзак в якому знаходились газета ВО «Свобода», навушники, флеш-носій, ручка, штекер, аркуш паперу з написами та металеву биту сірого кольору .

В ході проведення слідчого експерименту 20.09.2017 підозрюваний ОСОБА_16 за участі захисника вказав місце зустрічі всіх учасників скоєння злочину місце заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, механізм їх заподіяння, осіб які їх завдали - ОСОБА_32 , брат останнього (Особа 2), він, ОСОБА_25 та ОСОБА_50 . Дії які вчинялися кожним з учасників, в тому числі вказівки які давав ОСОБА_32 щодо механізму вчинення злочину, місця скоєння злочину, дій після скоєння злочину.

При проведенні слідчого експерименту з участю захисника, ОСОБА_4 детально пояснив дії всіх учасників групи до вчинення нападу на ОСОБА_15 , накази які віддавав ОСОБА_32 про місце зустрічі, озброєння битами, з метою його вчинення, в тому числі заподіяння ним тілесних ушкоджень в область ніг. Вказав, що останнім наносив удари потерпілому ОСОБА_51 , і саме він припинив ці дії ОСОБА_24 . Вказував, що на місце скоєння злочину вони прибули на автомобілі охоронців міста «Оберіг» ВАЗ 2107 або 2105.

Суд критично оцінює свідчення надані обвинуваченим ОСОБА_4 в ході судового розгляду щодо обставин скоєння ним кримінального правопорушення та примушування його до обмови себе та інших учасників в скоєнні злочину та розцінює це, як спосіб захисту.

Протоколом огляду місця події від 12.07.2017 року та фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд одягу потерпілого ОСОБА_15 , в якому останній доставлений в реанімаційне відділення Миргородської ЦРЛ, які мають значну кількість п`ятен з нашаруванням речовини бурого кольору схожого на кров.

Відповідно до висновків судово-медичних імунологічних експертиз кров виявлена на наволочці, футболці, шортах, шкарпетках на змиві з велосипеду «Україна», змиві з трав`яного покриву, з проїжджої частини вилучених при огляді місця події може походити від ОСОБА_15 .

Речовими доказами вилученими в ході огляду ділянки місцевості прилеглої до дороги в селі Гаркушинці: рюкзак чорного кольору, флеш носій інформації Kingston Data Traveler 8 GB, ручка червоного кольору, штекер чорного кольору; металевий предмет схожий на биту вилучений в ході обшуку автомобіля «Шкода Октавія» днз. НОМЕР_4 ; дерев`яна бита вилучена в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_3 ; автомобіль ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 з емблемою ГФ «Оберіг».

Вироком Миргородського міськрайонного суду від 06.03.2018 року, яким ОСОБА_16 визнаний винуватим у вчинені злочинів передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 121,ч.2 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, яким встановлені обставини скоєння крадіжки майна потерпілого та вартість викраденого 3700 гривень.

Суд вважає безпідставними твердження захисту, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні ознаки скоєння злочину організованою групою, оскільки відсутні докази тривалої підготовки до вчинення злочину та планування подальшої злочинної діяльності, так як вони спростовуються вищенаведеними доказами. А саме свідченнями свідка ОСОБА_22 про здійснення цілого ряду підготовчих дій з метою вчинення злочину на протязі тривалого часу (двох тижнів) до його вчинення: відстеження маршруту руху, часу руху потерпілого, визначення місця та часу нападу (безлюдне місці в нічний час), забезпечення учасників групи знаряддями вчинення злочину, вчинення швидко, злагоджено, злочинних дій та дій по приховуванню скоєного злочину (переміщення потерпілого з місця побиття, заволодіння майном потерпілого, приховування велосипеда на якому рухався потерпілий). Щодо відсутності планування подальшої злочинної діяльності, суд вважає, за необхідне зауважити, що при готування до вчинення злочину в якому обвинувачується ОСОБА_32 останній допускав можливість вчинення декількох злочинів «налякати», «поговорити в присутності свідків», а за необхідності заподіяти тілесні ушкодження, що не заперечував в судовому засіданні сам обвинувачений.

Мотив скоєння злочину (знищення потерпілим ОСОБА_38 шляхом підпалу автомобіля обвинуваченого ОСОБА_3 ), на якому наполягає захист та обвинувачений, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Оскільки стороною захисту в супереч положень ст. 22 КПК України, якою закріплена засада змагальності сторін не надано будь-яких належних та допустимих доказів що підтверджують вказані обставини, враховуючи законодавчо закріплені права потерпілого щодо захисту прав в ході досудового розслідування. При цьому оцінюючи надані в ході судового розгляду пояснення свідками захисту ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , які є близькими родичами, суд бере до уваги, що сторона захисту в порушення вимог ст. 290 КПК України ці докази не відкрила стороні обвинувачення в ході досудового розслідування. Свідки не були допитані в ході досудового розслідування, відомості які були повідомлені свідками це підтвердження факту вчинення злочину щодо майна обвинуваченого та дії обвинуваченого та членів його сім`ї по забезпеченню власної безпеки, що не є доказом причетності ОСОБА_15 до знищення автомобіля

Суд також критично оцінює свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , про спосіб прибуття на місце скоєння злочину, на випадково зупиненому автомобілі таксі, оскільки вони спростовуються свідченнями свідка ОСОБА_20 , повідомленнями ОСОБА_55 при проведенні слідчого експерименту та беззаперечно підтверджуються протоколом огляду документів від 10.01.2018 року, в ході якого оглянуто отримані на підставі ухвал слідчого судді дані про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг через базові станції, ідентифікаційні ознаки (абонентський номер, ІМЕІ), адреси розташування та номери базових станцій, типи з`єднань абонентів, час та тривалість з`єднань. Яким встановлено абонентські номери, якими користувалися обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 засуджений ОСОБА_16 свідок ОСОБА_17 . Відповідно до протоколу та додатку ОСОБА_17 користувався мобільним терміналом НОМЕР_7 та мав зв`язок 11.07.2017 року о 21.25.36 год. з обвинуваченим ОСОБА_33 ( НОМЕР_6 ), о 21.32.06 год. зафіксований в районі вулиці Єрківська м. Миргород, з 22.33 до 23.30 в районі центру міста Миргород. 12.07.2017 в 00.14.19 год. мав зв`язок з ОСОБА_4 ( НОМЕР_5 ), в 01.33.01 год. зафіксований в мережі інтернет на вулиці Єрківська міста Миргород, 01.55.55 зафіксований в мережі інтернет в районі місця проживання ОСОБА_3 , що є належними та допустити доказами.

Суд також не приймає до уваги надані на підтвердження вищевказаних свідчень обвинуваченого свідчення свідка захисту ОСОБА_17 що автомобіль ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить виконавчому комітету Миргородської міської ради та перебував в користуванні громадського об`єднання «Оберіг» використовувався членами об`єднання при чергуванні відповідно до графіка чергувань. Оскільки в ході проведення 06.10.2017 року обшуку автомобіля ВАЗ 21074 днз. НОМЕР_1 та приміщення місця знаходження ГФ « Оберіг» за адресою м. Миргород вулиця Гоголя ,64 графіків чергувань, маршрутних листів, виданих на ім`я членів громадського об`єднання не виявлено. Разом з тим при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_17 виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджує можливість використання за призначенням автомобіля лише цією особою. Пояснення свідка ОСОБА_17 також спростовуються, поясненнями наданими при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_4 , про переміщення всієї групи до місця скоєння злочину автомобілем ВАЗ білого кольору з емблемою «Оберіг», свідченнями свідка ОСОБА_22 наданими суду щодо зовнішніх ознак автомобіля на якому пересувалися до місця скоєння злочину, а також зовнішнього вигляду водія який керував автомобілем та поведінки останнього, яка свідчила про обізнаність маршруту руху, місця призначення.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_49 , що він не пам`ятає обставин заподіяння тілесні ушкоджень ОСОБА_18 , так як знаходився в надмірно збудженому стані в зв`язку з висловлюваннями та неправомірною поведінкою останнього, оскільки вони спростовуються даними судово - психіатричної експертизи №15 від 12.01.2018 року, якою встановлено, добру захищеність ОСОБА_49 від впливів стрес-факторів, середній рівень спонтанної та реактивної агресії, схильність повідомляти інформацію у вигідному для себе світлі та розцінює такі свідчення як спосіб захисту. Крім того експертизою встановлено, що на час скоєння злочину ОСОБА_49 не перебував у стані фізіологічного афекту чи іншому особливо емоційному стані, яки би міг суттєво вплинути на його свідомість та поведінку. Під дію ч.2, ч.3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом.

Суд вважає безпідставними твердження захисту про недопустимість доказів отриманих в ході проведення слідчого експерименту з ОСОБА_16 , оскільки слідчий експеримент був проведений в світлий час доби, в той час коли події відбувалися вночі, а також враховуючи що відповідно до вироку, яким останній засуджений за скоєння злочину ОСОБА_16 є інвалідом 2 групи по зору, тому не мав можливості бачити обставини скоєння злочину. Оскільки положення статті 240 КПК України що регламентує порядок проведення слідчого експерименту не передбачає умови проведення слідчого експерименту в умовах тотожних чи наближених до умов які були на час скоєння злочину. Крім того захистом на підтвердження своїх тверджень не надані будь-які докази, які б підтверджували стан зору свідка ОСОБА_16 .

Суд також не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 на ч.1 ст. 122 КК України, оскільки в ході судового розгляду беззаперечно встановлено факт попередньої змови обвинувачених на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, і не висунення обвинувачення органом досудового розслідування іншому учаснику групи не є підставою для виключення вказаної кваліфікуючої ознаки з обвинувачення співучасника скоєння злочину.

Не заслуговують на увагу твердження сторони захисту, що допит в судовому засіданні свідка обвинувачення, співучасника скоєного злочину ОСОБА_22 дистанційно - з приміщення установи де останній відбуває покарання, є підставою для визнання його недопустимим. Оскільки засада кримінального провадження безпосередність дослідження доказів судом, встановлена ст. 23 КПК України, не виключає можливість допиту свідка (отримання усно пояснень) з дотриманням положень ст. 336 КПК України, оскільки поняття «безпосередність дослідження показань судом» не є тотожне поняттю «безпосередня участь учасника кримінального провадження в судовому засіданні». Більше того процесуальний закон не містить положень про обов`язкову присутність в залі судового засідання свідка, а лише містить право сторони захисту здійснити допит свідка обвинувачення перед незалежним та неупередженим судом, що стороні захисту було забезпечено в ході судового розгляду.

Суд також не приймає до уваги твердження сторони захисту, що засуджений ОСОБА_25 обмовив обвинуваченого ОСОБА_3 , як безпідставне, зважаючи що ОСОБА_25 засуджений за скоєння цього ж злочин до позбавлення волі на тривалий строк в межах санкції статті, що встановлює відповідальність за злочин передбачений ст. 121 ч.2 КК України.

Виходячи з вищевикладених обґрунтувань, суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 на ч.1 ст. 122 КК України та виправдання за ч.2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими заяви сторони захисту та визнає недопустимими доказами відповідно до положень ч.7 ст. 97 КПК України фактичні дані отримані під час допиту в суді свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_57 ОСОБА_58 , які є співробітниками оперативного підрозділу та слідчим.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України якою визначено межі судового розгляду лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Надано право суду з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Суду не надано право зміни правової кваліфікації дій кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 115 КК України, як того вимагали під час судового розгляду потерпілі та їх представник, оскільки це не покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх вищенаведеними належними та допустимими доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене з метою залякування потерпілого, в складі організованої злочинної групи, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121 КК України та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, спричиненого з метою залякування потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає добровільне часткове відшкодування шкоди завданої злочином.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, серед яких є тяжкий, непоправні наслідки, які настали в результаті скоєння злочину, ставлення винного до наслідків своїх діянь та особу винного, який характеризується позитивно, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні має неповнолітню дитину та батьків похилого віку, однак в скоєнні злочину не розкаявся. З урахуванням встановленого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та, на думку суду, буде необхідним і достатнім засобом впливу для запобігання вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середнього ступеня тяжкості, пом`якшуючу обставину, особу винного, який характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, має постійне місце роботи та проживання, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, в скоєному не розкаявся, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, що сприятиме виправленню та перевихованню і буде належним засобом для запобігання вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань в зв`язку із непоправною втратою сина в молодому віці, батька малолітнього дитини, та з урахуванням доказів наданих цивільними позивачами щодо значного погіршення стану їх здоров`я після смерті сина. Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням частково відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 кожному з потерпілих по 3000 гривень.

Враховуючи, що матеріальна шкода (витрати на лікування) завдана потерпілій цивільному позивачу ОСОБА_6 спільними злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_22 та особи щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, з урахуванням положень ст.1190 ЦК України заподіяна шкода підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як з солідарного боржника. З урахуванням наданих належних та допустимих доказів на підтвердження їх розміру в сумі 37125,37 грн. та з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 в сумі 3000 гривень, підлягає частковому задоволенню та стягненню заподіяна матеріальна шкода в розмірі 34125 гривень 37 коп.
Виходячи з положень ст. 173 КПК України з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих, заяву про забезпечення подану потерпілою ОСОБА_6 необхідно задовольнити, накласти арешт на майно, яке належить засудженому ОСОБА_3 що встановлено ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду від 23.08.2017: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ( а.п 241 т.4).

Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити з дотримання положень ст. 100 КПК України.

З метою запобіганню ризику продовження злочинної діяльності обвинуваченими та уникнення покарання призначеного вироком, суд вважає доцільним залишити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України,суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст.121 КК України, ч.2 ст.185 КК України
та призначити покарання за ч.3 ст.28 ч.2 ст.121 КК України у виді 10 (десять) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначити остаточне покарання 10 (десять) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість ) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з часу взяття від варту з 19 вересня 2017 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з часу взяття від варту з 19 вересня 2017 року.

Цивільні позови потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 34125 (тридцять чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень 37 копійок на відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 497000 (чотириста дев`яносто сім тисяч ) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 497000 (чотириста дев`яносто сім тисяч ) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Речові докази:

- рюкзак чорного кольору, флеш носій інформації Kingston Data Traveler 8 GB ручка червоного кольору, штекер чорного кольору, аркуш паперу, велосипед та сидіння повернути на вимогу потерпілої ОСОБА_6 чи іншої уповноваженої особи;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 ; посвідчення члена ГФ «Оберіг» на ім`я ОСОБА_3 ; членський квиток НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_3 ; посвідчення мисливця № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_3 ; посвідчення депутата Миргородської міської ради на ім`я ОСОБА_3 №28; мобільний телефон «SAMSUNG С5212І»4 ІМЕН: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 без Сім картки; мобільний телефон «SAMSUNG С3782» ІМЕІ 1: НОМЕР_13 ІМЕІ2: НОМЕР_14 ;мобільний телефон «Nokia RM 1110» ІМЕІ 1 НОМЕР_15 та ІМЕІ 2 НОМЕР_16 з номерами НОМЕР_17 та НОМЕР_18 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області передати засудженому ОСОБА_3 чи іншій уповноваженій особі;

- мобільний телефон «Nokia N86» ІМЕІ: НОМЕР_19 без Сім карти; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_20 , сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС» з маркуванням НОМЕР_21 ; гаманець чорного кольору з двома фотокартками; банківська картка «Абанк» № НОМЕР_22 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_23 ; картка Bosch service; 1 долар США; чорний футляр з трьома ключами; мобільний телефон ІМЕІ 1: НОМЕР_24 , ІМЕІ2: НОМЕР_25 з сім карткою «Лайф» з номером у мережі НОМЕР_26 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області передати засудженому ОСОБА_4 чи іншій уповноваженій особі;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_27 передати суду для направлення за місцем відбуття покарання засудженим;

- дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_28 ; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_29 ; копія дозволу на зброю на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_30 - передати органу яким видані вказані документи;

- металевий предмет схожий на біту, дерев`яну біту довжиною близько 95 сантиметрів з написом «Killer», металева труба у формі бейсбольної біти довжиною близько 1 метра, упаковки від СІМ карток операторів мобільного зв`язку з номерами у мережі № НОМЕР_17 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_18 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 - знищити.

Автомобіль марки ВАЗ 21074 днз. НОМЕР_1 з емблемою ГФ «Оберіг», номер шасі НОМЕР_41 , що зберігається на майданчику для зберігання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, технічний паспорт НОМЕР_42 на вказаний автомобіль, що зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.п.135 т.6) передати власнику виконавчому комітету Миргородської міської ради.

Посвідчення серія 1-А № НОМЕР_43 та посвідчення члена Миргородської міської ради ГФ «Оберіг» видані на ім`я ОСОБА_17 повернути власнику (а.п.135 т.6).

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи з кожного по 3774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) гривні 37 коп .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кожного на користь ОСОБА_7 по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп., витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з кожного, на користь ОСОБА_8 по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп. витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача.

З метою забезпечення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 накласти арешт на майно, яке належить засудженому ОСОБА_3 : житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, в той же термін з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженим.

Суддя ОСОБА_1