1Справа № 335/1004/19 1-кс/335/2368/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зелене Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 року народження та 2014 року народження, який має професійно-технічну освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?19.06.2006 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. Звільнився 07.04.2009 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

?25.05.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 24.12.2013 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

?10.11.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнився 15.08.2017 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

?16.11.2017 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003112 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та на теперішній час знаходиться на розгляді;

?26.04.2018 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000623 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та на теперішній час знаходиться на розгляді, -

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні CУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05.01.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вчинив ряд кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю та бойовими припасами за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно придбав у невстановлений у ході досудового розслідування час та невстановлених обставинах обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-БМ», 16-го калібру, заводський номер « НОМЕР_1 » промислового виробництва Тульського зброярного заводу, СРСР, 1968 рік, який, згідно висновку експерта від 13.03.2019 № 2-104, є нестандартною вогнепальною зброєю, придатний для проведення пострілів з обох стволів, в який саморобним способом внесені зміни: вкорочений блок стволів до залишкової довжини в 314 мм. та відпиляний приклад до пістолетного руків`я, який у подальшому переніс за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, після чого 06.02.2019, приблизно о 12 годині 30 хвилин, знаходячись за вищевказаною адресою, незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 6000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

За даним фактом проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000004 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2019 ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно придбав у невстановлений у ході досудового розслідування час та невстановлених обставинах предмет циліндричної форми з маркуванням «РПГ-26 254-18-91 ОКФОЛ 7В20 533-09 -91 7/1 ТР ВА 8-91-К»; « НОМЕР_2 »; « НОМЕР_3 », який, згідно висновку експерта від 14.03.2019 № 12-25/6-78, є вибуховим пристроєм військового призначення промислового виготовлення, а саме бойовою реактивною протитанковою гранатою РПГ-26, яка відноситься до бойових припасів, містить в собі заряд бризантної вибухової речовини ОКФОЛ, масою 420 грамів, та заряд метальної вибухової речовини трубчастий піроксиліновий порох марки 7/1 ТР В/А, масою 134 грами, та придатна для використання за призначенням, а саме здійснення пострілу та вражання цілі шляхом вибуху, тобто придатна для здійснення вибуху, який у подальшому переніс за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, після чого 12.02.2019, приблизно об 11 годині 00 хвилин, знаходячись за вищевказаною адресою, незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 10000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За даним фактом 25.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000137 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно придбав у невстановлений у ході досудового розслідування час та невстановлених обставинах обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці12-го калібру моделі «ИЖ-58МА», заводський номер « НОМЕР_4 » промислового виробництва Іжевського механічного заводу, СРСР, який, згідно висновку експерта від 26.03.2019 № 2-168, є нестандартною вогнепальною зброєю, придатний для проведення пострілів з обох стволів, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни: вкорочений блок стволів до залишкової довжини в 317 мм., видалене ложе (приклад з шийкою) та замість них саморобним способом приєднаний фрагмент ложа (фрагмент приклада з шийкою) від іншої рушниці, який у подальшому переніс у невстановлене місце поблизу гаражного кооперативу по вулиці Нагнибіди, на ділянці між будинком № 67 по вул. 40 років Перемоги та будинком № 10 по вул. Нагнибіди у м. Запоріжжі, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, після чого 25.03.2019, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись поблизу вищевказаного місця, незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 5000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

За даним фактом 25.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000136 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.03.2019 року досудове розслідування за вказаними фактами об`єднане під №0000004.

25.03.2019 року о 11 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

26.03.2018 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 06.02.2019, в ході якого у ОСОБА_7 було вилучено обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-БМ»; висновком судової балістичної експертизи №2-104 від 13.03.2019; протоколом огляду від 12.02.2019, в ході якого у ОСОБА_7 було вилучено бойову реактивну протитанкову гранату РПГ-26;- висновком судової вибухотехнічної експертизи № 12-25/6-78 від 14.03.2019; протоколом огляду від 25.03.2019, в ході якого у ОСОБА_7 було вилучено обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ИЖ-58МА»; висновком судової балістичної експертизи №2-168 від 26.03.2019; речовими доказами: вогнепальною зброєю та боєприпасом, вилученими, в ході зазначених оглядів та досліджених при проведенні перелічених експертиз, протоколом затримання ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочини, які згідно ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за які передбачено безальтернативне покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав, а саме враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення ОСОБА_6 невідворотності покарання за його вчинення, відсутність стійких соціальних зв`язків, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду; ОСОБА_6 може знищити, або сховати речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме майно здобуте злочинним шляхом, а також інші предмети, що використовувались співучасниками у своїй злочинній діяльності, що зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування; з метою уникнення покарання, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, особи яких підлягають встановленню, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь, з метою схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню; крім того, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох умисних злочинів з корисливих мотивів, офіційного не працевлаштований, у зв`язку із чим не має постійного легального заробітку, тим самим орган досудового розслідування приходить до висновку, що злочинна діяльність, пов`язана з незаконних збутом вогнепальної зброї та боєприпасів є єдиним джерелом його доходу. Це свідчить про схильність ОСОБА_6 до рецидиву та антисоціальної поведінки, дає підстави вважати, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Таким чином, зазначені доводи, а також вік обвинуваченого, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, наявність судимостей, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація ОСОБА_6 , дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п. п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , може переховатися від органів досудового розслідування й суду, впливати на свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці, а тим самим перешкодить встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, розмір та кримінальне походження його доходів, пов`язаних з незаконним обігом зброї та боєприпасів, орган досудового розслідування вважає, що у даному випадку при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доцільно визначити розмір застави у розмірі, який буде не меншим за сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник проти клопотання слідчого заперечував повністю, вважає пред`явлену підозру необґрунтованою, ризики на які посилається слідчий недоведені. Просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого повністю .

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 05.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000004 внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

26.03.2019 року ОСОБА_6 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин. Тобто стороною обвинувачення надано суду докази на підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; знищення або схов речей, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме майно здобуте злочинним шляхом, а також інші предмети, що використовувались співучасниками у своїй злочинній діяльності, що зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування, незаконний вплив на свідків; вчинення іншого кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваної, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Вивченням даних про особу підозрюваного, слідчим суддею встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрацію в м. Запоріжжя, раніше неодноразово судимий, його вік, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, не працює. Крім того, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно нього за ч.2 ст.289 КК України та ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий суддя на виконання вищезазначених вимог закону враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінований злочин, конкретні обставини вчинення злочину, сам характер скоєного злочину, його соціальний рівень свідомості та ставлення до скоєного, і вважає доцільним з метою запобігання визначеним п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: до 23 травня 2019 року, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вчинений без застосування насильства чи погрози його застосування, не спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, розмір та кримінальне походження його доходів, пов`язаних з незаконним обігом зброї та боєприпасів, тяжкість кримінального правопорушення та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 у зв`язку з чим слід визначити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 травня 2019 року включно, який обчислювати з 25 березня 2019 року.
Встановити заставу - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 288 150 ( двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят ) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: № 1205, ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу застава ОСОБА_6 (в призначенні платежу необхідно вказувати: П.І.Б. сторін по справі, номер справи і суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 23 травня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1