ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/303/18 Номер провадження 11-кп/814/227/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 червня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миргород Полтавської обл., у задоволенні заяви про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено за безпідставністю.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що ОСОБА_8 не може підпадати під дію ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році»,так як на час опублікування цього Закону так і протягом місяця після його опублікування перебував у розшуку (в місцях позбавлення перебуває з 8.09.2015), що вказує про те, що останній ухилявся від призначеного судом покарання.
В апеляційній скарзі захисник поданої в інтересах засудженого, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою скоротити ОСОБА_8 наполовину невідбуту частину покарання на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році». Свої вимоги захисник мотивує тим, що оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин за який його засуджено до набрання Закону України «Про амністію у 2014 році» то до нього може бути застосований даний Закон, а посилання суду на ухилення від відбування покарання, призначеного вироком не передбачено законом.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Доводи захисників та засудженого про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2014 році» колегія суддів вважає не обґрунтованими виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів провадження і особової справи, ОСОБА_8 засуджений 12.02.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.ч.1,2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_8 , покладено обов`язки: не виїджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.
Вирок суду набрав законної сили 17.03.2014(а.о.с. 11-14).
23.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва скасовано ОСОБА_8 засудженому Солом`янським районним судом м. Києва звільнення від відбування покарання з випробуванням призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2014 та направлено ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання у виді 5 років позбавлення волі. Оголошено у розшук ОСОБА_8 .
Дана ухвала набрала законної сили 5.03.2015 (а.о.с.4).

8 вересня 2015 року ОСОБА_8 був затриманий, направлений до СІЗО м. Києва та утримувався у даній установі до 16.10.2015, а з 16.10.2015 відбуває покарання у Полтавській виправній колонії №64 (а.о.с. 1,194).

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році».

Статтею 6 цього Закону передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 Закону.

При цьому, відповідно до ст. 11 Закону України «Про амністію у 2014 році» особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи ці положення Закону, а також те, що на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджений ОСОБА_8 покарання не відбував, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 не є суб`єктом амністії, передбаченим ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», з чим погоджується і колегія суддів.

Отже з огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника і вважає, що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4