Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1572/17
Провадження № 1-кп/553/23/2019
У Х В А Л А
Іменем України

06.05.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2018 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 год. 30 хв. 14 січня 2019 року, який продовжувався ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.01.2019 рок, від 22.02.2019 року, від 16.04.2019 року.

Підставою обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано те, що обвинувачений після закінчення строку тримання під вартою у даній справі не з`явився в жодне судове засідання, ухвали суду про його примусовий привід виконати не виявилось можливим через те, що він змінив місце проживання, не повідомивши про це суд, у зв`язку з чим двічі оголошувався розшук ОСОБА_5 , він не працює та не має стабільного джерела доходу, тоді як інкриміноване кримінальне правопорушення спрямоване на отримання прибутку, не має сім`ї та постійного місця проживання в м. Полтаві, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. Вказані обставини у своїй сукупності, на переконання суду, дають підстави стверджувати, що обвинувачений і в подальшому може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, відтак обґрунтовано свідчать про наявність ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України. При цьому, застосування до обвинуваченого інших більш м`яких видів запобіжних заходів (в тому числі особистого зобов`язання та домашнього арешту у зв`язку з відсутністю постійного місця проживання, особистої поруки та застави, оскільки жодна особа з відповідним клопотанням до суду не звернулася), визнане неможливим.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, вказували на наявність постійного місця проживання у обвинуваченого та матері, що є інвалідом, у зв`язку з цим наголошували на тому, що дані про особу обвинуваченого дають можливість застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 в їх сукупності, у тому числі: ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан, а також ту обставину, що перебуваючи на волі він не з`явився в жодне судове засідання по справі, не повідомив суд про зміну місця свого проживання, у зв`язку з чим судом оголошувався розшук обвинуваченого, змінив місце проживання, виїхавши з житла, де проживає його мати.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не зникли, а застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, є неможливим, оскільки не здатне запобігти можливості ухилитись від суду, тим паче, що в ході судового розгляду даної справи після закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 не з`явився в жодне судове засідання, змінив місце проживання, не повідомивши про це суд, у зв`язку з чим оголошувався його розшук, як не здатне також перешкодити вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 11 год. 15 хв. 06 травня 2019 року по 11 год. 15 хв. 04 липня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1