Провадження № 1-кп/638/574/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0002237 від 08.06.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, з середньою освітою, має неповнолітню дитину 2003 року народження, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності спростовує, має хронічні захворювання, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з вищою освітою, має неповнолітню дитину 2005 року народження, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , інвалідності спростовує, має хронічні захворювання, раніше судимого за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривен, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
На початку жовтня 2017 року, в денний час доби, ОСОБА_4 знаходився на даху будинку АДРЕСА_3 . Там він зверну в увагу на встановлені клапани сміттєприймальної камери, модель КМЗ-400, у кількості трьох штук, які належать КСП « Інженерні мережі», вартість яких згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 23088 від 24 листопада 2017 року становить 1120 гривен 00 копійок за одиницю, після чого він викрав вказані три клапани, спричинивши КСП « Інженерні мережі» матеріальну шкоду на суму 3360 гривен 00 копійок. В подальшому викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власники розсуд.
05.06.2018 приблизно о 13:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 із ОСОБА_5 знаходились біля льохів, які розташовані поряд із буд. АДРЕСА_4 , де в них виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом та з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження ляди проникли до льоху № НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_6 . Звідки ОСОБА_4 із ОСОБА_5 умисно викрали алюмінієву драбину з 6 сходинок вартістю 160 грн. згідно висновку судово товарознавчої експертизи №14691 від 19.06.2018, трубу металеву розміром 103*11 сантиметрів загальною вартістю 38,80 грн. згідно висновку тієї ж експертизи, металеві кути 40 мм у кількості 10 штук загальною вартістю 61,20 грн. згідно висновку тієї ж експертизи, білі металеві труби у кількості 3 штуки загальною вартістю 17,60 грн. згідно висновку тієї ж експертизи, металеві труби розмірами 160*95 сантиметрів у кількості 6 штук загальною вартістю 170,80 грн. згідно висновку тієї ж експертизи. Після чого, ОСОБА_4 із ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 448,40 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він того дня побачив ОСОБА_5 , вони побачили, як їм здалося льох, який був без господаря, та вирішили прибрати з нього сміття, а у подальшому побачили там металеві конструкції, які вийняли з льоху та здали на метало приймальний пункт. Крім того також додав, що він на початку жовтня 2017 року вчинив крадіжку клапанів сміттєвих баків, у подальшому здав металеві частини, отримав кошти.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він того дня побачив ОСОБА_4 , вони побачили, як їм здалося льох, який був без господаря, та вирішили прибрати з нього сміття, а у подальшому побачили там металеві конструкції, які вийняли з льоху та здали на метало приймальний пункт, отримані за зданий метал кошти витратили на власний розсуд.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , повідомила, що льох, з якого здійснена крадіжка належав її батькам. Проте у подальшому після їх смерті вона не користувалась вказаним льохом, але всі у дворі знали, що вказаний льох належить їй. Коли обвинувачені почали з нього витягати металеві конструкції, їй потелефонували сусіди та повідомили її про це, вона тут же приїхала з роботи та побігла до приймального пункту, де її повідомили, про те, що дійсно нещодавно туди здано майно потерпілої. просила максимально покарати обвинувачених.
Від представника потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява, де він повідомив, що претензій до ОСОБА_4 не має, та прохав розглядати провадження за його відсутності.
Показання обвинувачених є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Позовні вимоги у кримінальному провадженні не заявлені.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднане з проникненням у приміщенні, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинено повторно.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднане з проникненням у приміщенні, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , не працює, має середню освіту, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується посередньо, має хронічні захворювання, надано відповідні медичні докази. Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого від 25 жовтня 2018 року виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , не працює, має вищу освіту, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину, раніше судимий відповідно до вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від16 жовтня 2018 року за чч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривен, характеризується посередньо, має хронічні захворювання, надано відповідні медичні докази. Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого від 25 жовтня 2018 року виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставиною, яка обтяжують покарання суд встановлює рецидив злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставиною, яка обтяжують покарання суд встановлює рецидив злочинів.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 та крилова І.в. пропорційно на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підстав ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі, а також визнати його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_5 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2018 року за ч.1 ст. 309 КК України стосовно ОСОБА_5 після набрання ним чинності виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пропорційно з кожного на користь держави судові витрати: в сумі 572 гривен за проведення судових експертиз № 14691 від 19 червня 2018.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати: в сумі 495 гривен за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні № 005376 від 03 листопада 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Речові докази металеві конструкції, які передані потерпілій ОСОБА_6 відповідно до розписки- вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурорам негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1