Справа № 456/4392/18
Провадження № 1-кп/456/442/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001492 від 26.10.2018, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого слюсарем у ПАТ «Укртрансгаз», раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 26.10.2018, перебуваючи в м. Стрию, по вул. Галицькій, 4, побачив ОСОБА_4 , який мав при собі шкіряну сумку коричневого кольору «Roma Italy», після чого в нього виник умисел на вчинення відкритого викрадення вказаної сумки.
Цього ж дня близько 15:00, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, з метою власної користі та наживи ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав шкіряну сумку «Roma Italy» вартістю 1000 грн., навушники марки «Філіпс» вартістю 100 грн., флакон чоловічого парфуму марки «Пакорабана» місткістю 10 мл, вартістю 200 грн. Після цього, незважаючи на вигуки потерпілого повернути йому майно, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене та маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, з місця події зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1300 грн.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 26.10.2018 близько 15 год. на вулиці Галицькій у м. Стрию відкрито викрав у потерпілого, до якого підсів за столик, його шкіряну сумку і втік, не зважаючи на вигуки потерпілого повернути йому викрадене. Побачивши, що в сумці немає потрібних йому речей, викинув її в кущі. Матеріальну шкоду відшкодував потерпілому в повному обсязі. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Крім особистого визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що 26.10.2018 сидів за столиком на вулиці Галицькій у м. Стрию, працював на смартфоні, шкіряна сумка була біля нього. В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 , почав з ним розмовляти. А коли він відвернувся, обвинувачений схопив його сумку і втік, не реагуючи на його вигуки повернути викрадене. Претензій до обвинуваченого не має, так як матеріальна шкода відшкодована йому в повному обсязі. Просить його суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому злочині визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, і це не заперечує сам обвинувачений, що на час вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. На думку суду, цю обставину згідно зі ст. 67 КК України слід визнати обтяжуючою, так як підставою для такого рішення є наявність зв`язку відповідної обставини з характером вчиненого злочину.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, працює слюсарем у ПАТ «Укртрансгаз», на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілого ОСОБА_4 , якому матеріальні збитки відшкодовано в повному обсязі та який просить обвинуваченого суворо не карати, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
Речові докази : шкіряну сумку «Roma Italy» коричневого кольору, договір на оренду транспортного засобу автомобіля-катафалка, документ на продаж лінії по розливу яблучного соку, документ про реєстрацію фірми «Веда», копії рахунків ІНФОРМАЦІЯ_2 , роздруківку з ПриватБанку по рахунку ОСОБА_4 , щоденник, записник, заяву на ім`я ОСОБА_4 по громадській діяльності заступника голови міського осередку за права людини, свіфткоди ПриватБанку, свіфткоди Райффайзен Банку, витяг з реєстру платника податку, простий олівець, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити в його власності.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1