Справа №463/803/19
Провадження №1-кс/463/419/19
У Х В А Л А

11 квітня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові. Просить визнати протиправною бездіяльність в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно поданої ним заяви про кримінальне правопорушення від 17.12.2018 року; зобов`язати в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно поданої ним заяви про кримінальне правопорушення від 17.12.2018 року.

Скаргу мотивує тим, що 17.12.2018 року він звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України; суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України; суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.375 КК України; суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України; суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.375 КК України; суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України. Листом заступника начальника Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_11 від 24.01.2019 року, його повідомлено, що доводи, які викладені в заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 17.12.2018 року вже були предметом розгляду аналогічної заяви від 17.12.2018 року, за результатами розгляду якої 08.01.2019 року надано письмову відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що такими діями в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові не виконав вимоги ст.214 КПК України, а тому змушений звернутися до слідчого судді із скаргою.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з мотивів викладених у такій, просить скаргу задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. При цьому, скерував на електронну адресу суду письмові заперечення на скаргу від 11.02.2019 року та 13.02.2019 року. Вказує, що уповноваженими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові розглянуто заяву ОСОБА_3 від 17.12.2018 року щодо внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові встановлено, що заява не відповідає вимогам ст.214 КПК України, оскільки у такій відсутній виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, які віднесені до підслідності слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові. Також зазначає, що Личаківським районним судом м.Львова 01.02.2019 року розглянуто аналогічну за змістом скаргу ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Враховуючи наведене, просить розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, матеріали справи № 0-1-19 за зверненням ОСОБА_3 , приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 17.12.2018 року звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України; суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України; суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.375 КК України; суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України; суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.375 КК України; суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Листом заступника начальника Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_11 від 24.01.2019 року, ОСОБА_3 повідомлено, що доводи, які викладені в заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 17.12.2018 року вже були предметом розгляду аналогічної заяви від 17.12.2018 року, за результатами розгляду якої 08.01.2019 року надано письмову відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки викладені у заяві відомості зводяться до незгоди із судовим рішенням та не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При безпідставно ініційованому досудовому розслідуванні порушується гарантія недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Заяви про вчинення суддями злочину у вигляді ухвалення відповідного судового рішення, викликані просто незгодою заявника з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури.

Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Як зазначено вище, що стосується законодавчої процедури розгляду таких заяв правоохоронними органами, то після отримання відповідної заяви, відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання такої заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Аналогічна норма міститься і у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої інстанції не узгоджується та прямо суперечить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, останній не погоджується з прийнятими вищезазначеними суддями процесуальними (судовими) рішеннями. Сама по собі незгода з судовим рішенням - не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Тому не має правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддями Яворівського районного суду Львівської області, Львівського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України за заявою ОСОБА_3 від 17.12.2018 року.

Згідно зі ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно поданої заяви ОСОБА_3 від 17.12.2018 року.

Керуючись вимогами ст.ст.214, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1