Справа № 461/1270/19
Провадження № 1-кс/461/1623/19
УХВАЛА
25.02.2019 року.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Прокуратури Львівської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною скаргою, в якій просив слідчого суддю зобов`язати посадових осіб Прокуратури Львівської області внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення відповідно до його заяви. Свої вимоги мотивував тим, що він 18 лютого 2019 року звернувся до Прокуратури Львівської області із заявою про вчинення злочину посадовими особами Галицького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Зазначає, що його заява з з Прокуратури Львівської області була передана до Львівської місцевої прокуратури № 1. Вважає бездіяльність посадових осіб протиправною та просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що ним була подана до відділу ДВС заява про примусове виконання судового рішення, однак державним виконавцем з порушенням строків, передбачених законодавством, винесене повідомлення про повернення виконавчого документа. Вважає, що такі дії державного виконавця містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 Кримінального кодексу України. Крім того, заявник повідомив, що повідомлення державного виконавця на даний час оскаржене ним до Личаківського районного суду м. Львова в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор до суду не з`явився, хоча Прокуратура Львівської області була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 , в якому він просив проводити розгляд скарги без його участі, а у її задоволенні відмовити. Посилається на той факт, що Прокуратурою Львівської області заява ОСОБА_3 була направлена до Львівської місцевої прокуратури № 1 за територіальним принципом.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судовим розглядом встановлено, що 18 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Прокуратури Львівської області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 Кримінального кодексу України. У заяві зазначено, що 09 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Галицького відділу ДВС м. Львів із заявою про примусове виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року в частині стягнення штрафу з начальника Головного управління ПФУ у Львівській області. 14 лютого 2019 року ОСОБА_3 було отримане рекомендоване повідомлення з Галицького відділу ДВС міста Львів з повідомленням державного виконавця № 771 про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання. Вважає таке повідомлення незаконним, а дії державного виконавця такими, що містять склади наведених кримінальних правопорушень.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає дії уповноважених осіб Прокуратури Львівської області щодо направлення заяви до підпорядкованої прокуратури такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

В той же час, норми ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 364 КК України передбачена кримінальна відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Зловживання службовим становищем - це будь-яке умисне використання службовою особою всупереч інтересам служби своїх прав і можливостей, пов`язаних з й посадою. У цілому зловживання, службовим становищем - це більш широке поняття, воно охоплює зловживання владою, оскільки використовувати всупереч інтересам служби службова особа може і владні права та можливості, якщо вона ними наділена.

Перевищення влади або службових повноважень, відповідно до ст. 365 КК України, це умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Службова недбалість (ст. 367 КК України), це невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Досудове розслідування, як визначено п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

У даному випадку ОСОБА_3 фактично вважає, що рішення державного виконавця не відповідає та винесене всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження». В судовому засіданні він повідомив про оскарження такого рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України до суду.

Відтак, слідчий суддя, дослідивши зміст заяви від 18 лютого 2019 року, вважає, що викладені ОСОБА_3 обставини не є такими, що реально свідчать про вчинені злочини.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Прокуратури Львівської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 25 лютого 2019 року проголошено її вступну та резолютивну частини.

Повний текст ухвали проголошений 01 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1