Справа №:755/2281/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011396 від 14 грудня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, в судовому засіданні колегією суддів було поставлено на обговорення питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки такий строк закінчується 11.04.2019 року

Прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Захисники та обвинувачені заперечували проти продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою та просили його змінити на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Києві, проживає з матір`ю, навчається і мав тимчасове місце роботи, потерпілий ОСОБА_12 до нього претензій не має, оскільки матеріальна та моральна шкода йому була відшкодована, про що він надав заяву. Крім того у зв`язку з поганим станом здоров`я для обвинуваченого працівники конвойної служби викликали швидку медичну допомогу. Також вказав на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши думку учасників, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким та за яке законом передбачене покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_5 .

Зокрема, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v. France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v. France (LA. проти Франції), § 104; Prencipe v. Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v. Romania (Тирон проти Румунії), §§ 41-42).
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova (Бекчієв проти Молдови), § 59).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процес (Jarzynski V. Poland (Яжинський проти Польщі) § 43).
Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v. Belgiu (Клоот проти Бельгії), § 44).
ЄСПЛ вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).
Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v. Austria (Коймайетер проти Австрії), § 10).
Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від O4.04.2013 р. N Ss i-550/0/4-13, Суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до ЄСПЛ заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в ЄСПЛ та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК України
Цим же листом рекомендується при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, з урахуванням наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 постійного місця проживання, думки потерпілого ОСОБА_12 щодо відсутності претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, з урахування стану здоров`я обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_5 , може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 183, 193-196, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- з`являтися за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту встановити строком на два місяці, тобто до 09 червня 2019 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: 1.

2.