Справа № 206/6045/18
Провадження № 1-кп/206/98/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0002195 від 20.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_6 ,
потерпіла - ОСОБА_7 ,
обвинувачений - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві користування, рухався в Самарському районі м. Дніпро по вул. Апостолівській з боку вул. І. Піддубного в напрямку вул. Святогірської (вул. Красногірської).

Під час руху ОСОБА_5 , знаходячись в стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку КЗ «ДНД» ДОР від 19.09.2018 року, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги вул. Апостолівської з лівим поворотом на вул. Рощинську, перед якою встановлено дорожній знак 2.1 ПДР України, не надав дорогу велосипеду «Салют», під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 , яка рухалася по головній дорозі вул. Рощинській, з права наліво по ходу його руху, внаслідок чого на перехресті вище вказаних вулиць скоїв з нею зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2936е від 24 вересня 2018 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: - підшкірної гематоми та саден в лобній області ліворуч з переходом на волосисту частину голови; - синця на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на внутрішню поверхню; - закритого перелому внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, що за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно висновку судової автотехнічної експертизи №5/10.1/843 від 25 жовтня 2018 року, порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які наголошують:

- п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»,

- дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»: «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі», невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, при цьому пояснив, що 19.09.2018 року їхав з роботи додому, зупинившись на другорядній дорозі пропустив автівки, що рухались по головній, далі виїхав на дорогу де в той час була яма і він зупинився, і в цей час велосипедистка, яку він раніше не помітив, зачепилась кермом за його дзеркало і впала. Із висновком судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/843 від 25.10.2018 року згоден в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме в частині витрат на придбання ліків - 3301,01 грн.; проходження медичного обстеження та консультації лікаря - 390 грн.; та витрати на переміщення: купівлю пального 2364,67 грн., а також проїзд на таксі 500 грн., з іншими позовними вимогами не згоден в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 19.09.2018 року приблизно на початку 16 години їхала на велосипеді по вул. Рощинській у м. Дніпро з правої сторони дороги, боковим зором побачила сіру автівку, вивернула на обочину і в цей час стався удар у лівий бік велосипеду, від якого вона впала.

Цивільний позов просила задовольнити в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 суду підтвердив висновки судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/843 від 25.10.2018 року, вказав на беззаперечну наявність порушень в діях обвинуваченого п. 16.1 та знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, при цьому зазначив, що у випадку екстренного гальмування потерпілої дорожньо-транспортної пригоди можна було б уникнути.
Судом в судовому засіданні також були досліджені інші докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння:
- протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2018 року з фототаблицею до нього, та схемою, відповідно до якого було оглянуто місце ДТП, за адресою: м. Дніпро, перехрестя вул. Рощинської та вул. Апостолівської, зафіксовано пошкодження ТЗ «Опель» - подряпини лакофарбового покриття на правому боковому дзеркалі та правій передній пасажирській дверці; пошкодження велосипеду «Салют» - подряпини лакофарбового покриття на лівій стороні велосипеду (т. 1 а.п. 5-23);
- висновком експерта № 2936е від 24.09.2018 року, відповідно до якого за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: - підшкірної гематоми та садна в лобній області ліворуч з переходом на волосисту частину голови; - синця на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на внутрішню поверхню; - закритого перелому внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків.

Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомих транспортних (вело- та авто-), з послідуючим паданням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надання медичної допомоги у 6МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у клопотанні.

За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу (т. 1 а.п. 52-55);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2018 року із схемою та фототаблицею до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якого остання на місці показала та розказала про обставини ДТП, яка мала місце 19.09.2018 року приблизно о 16:10 год., так остання вказала, що вона рухалась на технічно-справному велосипеді марки "Салют" із приблизною швидкістю 5 км/год. в м. Дніпро по вул. Рощинській від вул. С. Литвищенко в напрямку вул. Красногірської у своїй смузі для руху, ближче до правого краю проїжджої частини. При цьому коли вона проїжджала перехрестя з вул. Апостолівською побачила автомобіль "Опель", який стояв на виїзді з вул. Апостолівської. Автомобіль "Опель" поновив свій рух та виїхав на неї почавши поворот на ліво і відбулося зіткнення між передньою правою частиною автомобіля та лівою передньою та лівою боковою частиною велосипеду, від чого потерпіла впала на правий бік на узбіччя та отримала тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 57-66);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2018 року із схемою та фототаблицею, проведеного за участі ОСОБА_5 , відповідно до якого останній на місці розказав та показав про обставини ДТП, яка мала місце 19.09.2018 року приблизно о 16:10 год., так він рухався на власному технічно-справному автомобілі марки "Опель", (польська реєстрація) НОМЕР_1 в м. Дніпро по вул. Апостолівській від вул. Піддубного та перед перехрестям з вул. Рощинською, перед виконанням маневру повороту ліворуч повністю зупинився, оскільки знаходився на другорядній дорозі та пропускав автомобілі, після чого упевнився в безпеці свого маневру виїхав на головну дорогу, де допустив зіткнення з велосипедом "Салют", який рухався йому на зустріч. Зіткнення відбулося передньою правою боковою частиною автомобіля та правою боковою частиною велосипеду. Від зіткнення велосипедист впала на узбіччя (т. 1 а.п. 67-76);

- висновком експерта № 5/10.1/843 від 25.10.2018 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля "Opel Astra" ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 та дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля "Opel Astra" ОСОБА_5 визначалася виконанням ним вимог п. 16.11 та дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху і для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля "Opel Astra" ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій велосипеда "Салют" ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В умовах місця події, водій велосипеда "Салют" ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем "Opel Astra". При заданому механізмові події, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (т. 1 а.п. 84-86);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2760 від 19.09.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 перебував у стані наркотичного сп`яніння (т. 1 а.п. 99).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні та його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття, що передбачено ст. 66 КК України.
До обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу, з урахуванням мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, суспільної небезпеки скоєного, суд вважає за необхідне також призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті.
Обрана міра покарання за глибоким переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено такі позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди: придбання ліків - 3301,01 грн.; проходження медичного обстеження та консультації лікаря - 390 грн.; витрати на переміщення - купівля пального 2364,67 грн., проїзд на таксі 500 грн.; витрати на допомогу у підготовці цивільного позову у кримінальному провадженні (юридичні послуги) - 2000 грн.; втрачений заробіток не менше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати - 18615 грн.; витрати на подальше лікування та реабілітацію в сумі 10000 грн.; стягнення моральної шкоди в розмірі 15000, що полягала у фізичному болю та стражданнях - больових синдромах, складних медичних маніпуляціях під час лікування, порушенням укладу життя (т. 2 а.п. 31-34)
Вирішуючи заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.
Так за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України.
До того ж, приписами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 була завдана шкода, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: - підшкірної гематоми та садна в лобній області ліворуч з переходом на волосисту частину голови; - синця на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на внутрішню поверхню; - закритого перелому внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 2936е від 24.09.2018 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 .
Отже, загальний розмір заподіяної шкоди позивачу наслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтвердженої квитанціями долученими до позовної заяви та визнані обвинуваченим, становить всього в сумі 6555,68 грн., що складаються з понесених витрат на придбання ліків на суму - 3301,01 грн, проходження медичного обстеження та консультації лікаря - 390 грн., а також витрати на переміщення - купівля пального 2364,67 грн., проїзд на таксі 500 грн.
Що стосується наявності шкоди, завданої здоров`ю потерпілої внаслідок вчиненого злочину, то ці обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються. Спірним у даному випадку є розмір заподіяної шкоди, як матеріальної, так і моральної.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).
Так потерпілою не надано належних та беззаперечних доказів вартості майбутнього лікування та реабілітації у сумі 10000 грн, тому в цій частині позову слід відмовити також.
Крім того потерпіла просить стягнути розмір втраченого заробітку 18615 гривень, який визначає виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та за правилами ст. 1197 ЦК України.
Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої здоров`ю фізичної особи внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я визначені законодавцем у ч. 1 ст. 1195 ЦК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.
Таким чином, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов`язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності.
Згідно ст. 1195 ЦК у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає у майнових втратах, яких фізична особа зазнала, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких витрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.
В цей же час, як було встановлено у судовому засіданні, потерпіла не була офіційно працевлаштована станом на час події злочину, а лише мала намір працевлаштуватись в майбутньому, внаслідок чого не оформлювала листок непрацездатності. Оскільки потерпілою заявлено про відшкодування саме втраченого доходу, а доказів щодо того, який відсоток загальної працездатності потерпіла втратила або він зменшився, суду не надано, і враховуючи ті обставини, що у провадженні не встановлено ступінь втрати потерпілою професійної або загальної працездатності чи зменшення такої, а тому підстав для стягнення цього відшкодування за наведеною підставою позову немає.
У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Також варто зазначити, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Розмір втраченого фізичною особою заробітку (доходу) визначається виходячи із середнього місячного заробітку, який потерпілий мав до каліцтва та ступеня втрати професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Під професійною працездатністю розуміють здатність виконувати певну роботу, яка потребує кваліфікаційних навичок, а загальною працездатністю - здатність до некваліфікованої праці. Відсоток втрати професійної працездатності встановлюється медико-соціальною експертизою.
Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Щодо заявлених потерпілою вимог про відшкодування витрат на допомогу у підготовці цивільного позову у кримінальному провадженні (юридичні послуги) у сумі 2000 грн, суд зазначає наступне.
Так на підтвердження понесених витрат, потерпіла надала суду копію договору між нею та ФОП щодо надання консультаційних послуг з правових питань щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (усні консультації, підготовка проекту позовної заяви) обумовлено вартість послуг у 2000 гривень, також додано копію квитанції про оплату послуг по договору № 2 від 30.11.2018 року.
Відповідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року визначено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Так у п. 48 даної постанови визначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, враховуючи те, що на підтвердження вказаної вимоги до суду подано договір в якому не зазначено у якій саме справі надаються консультативні послуги, крім того не додано акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором, розрахунку таких витрат, у цій вимозі слід відмовити.
Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині компенсації моральної шкоди, суд керується нормами ст.ст. 28, 328 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Враховуючи характер вчиненого відносно потерпілої злочину, його наслідки, характер, глибину та тривалість моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 пов`язаних із отриманим тілесним ушкодженням, необхідність додаткових зусиль для організації його життя, виходячи при цьому з вимог розумності, співмірності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Питання про речові докази у даному кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 6555,68 грн. (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 68 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1/843 від 25.10.2018 року у розмірі 1144 грн.
Речові докази: автомобіль марки "Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому; велосипед марки «Салют» повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1