Ухвала
іменем України
22 березня 2019 року
м. Київ
справа № 278/1304/18
провадження № 51-738ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 30травня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та з застосуванням ст. 69 КК призначено покарання у виді штрафу 17000 грн.

Також, вказаним вироком арешт, накладений ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 2 жовтня 2017 року на автомобіль «МАН», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", у складі з напівпричепом, реєстраційний номер

« НОМЕР_2 », а також на автомобіль «Фольцваген Гольф», реєстраційний номер

« НОМЕР_3 », скасувано, а транспортні засоби після набрання вироком законної сили повернуто особам, у яких їх було вилучено.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 29 вересня 2017 року близько 18:00 керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухаючись у напрямку м. Чоп по лівій смузі руху на 131 км + 950 м автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Глибочиця Житомирського району, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку та маючи технічну можливість запобігти

ДТП, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та здійснив зіткнення з вантажним автомобілем

«МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Фольцваген Гольф» ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції прокурор звернувся до суду

з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається,

що він не погоджується з висновком суду щодо повернення автомобіля «Фольцваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_3 , особі у якої його було вилучено. На думку прокурора, зазначений транспортний засіб необхідно повернути його власнику громадянину Польщі - ОСОБА_10 .

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 286 КК, у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає безпідставними.
Так, згідно ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК гроші, цінності та інше майно,

які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфісковуються, крім випадків, коли власник (законний власник) не знав

і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Статтею 397 ЦК встановлено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до технічного паспорту автомобіль «Фольцваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить громадянину Польщі - ОСОБА_10 . Однак, в заяві, що була надана ОСОБА_5 власник цього автомобіля громадянин Польщі ОСОБА_10 підтвердив, що безоплатно позичив його протягом невизначеного періоду часу ОСОБА_11 та уповноважив його до переміщення на цьому автомобілі на території Польщі та за її межами, в тому числі на території України, Білорусії, Російської Федерації, Молдови, Румунії та в усіх країнах Європейського Союзу. В рішенні апеляційного суду наголошено, що вказана заява завірена нотаріально згідно законодавства держави Польща та здійснено переклад на українську мову, який засвідчено нотаріально згідно чинного законодавства України.

На підставі наведеного, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо необхідності повернення

автомобіля марки «Фольцваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_5 особі у якої його обуло вилучено.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, суд належно перевірив і дав на них змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду в цілому відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться

в касаційній скарзі прокурора, колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.
Враховуючи те, що касаційні вимоги прокурора є необґрунтованими, а також

те, що інших доводів, які були би підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурор не навів, суд касаційної інстанції вважає,

що у цій справі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки

з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3