Справа № 487/4973/18
Провадження № 1-кп/487/238/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001690, відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, має середню освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1

ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого адвокат ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

06.05.2018 року, приблизно о 21-15 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Chryler» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку неподалік від зупинки громадського транспорту «Надія», по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві. Одночасно у зазначеному місці зупинився транспортний засіб «Daewoo Nubira» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перебували потерпілий ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_8 , яка знаходилася за кермом, та їх неповнолітній син.

При цьому, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, які склалися в процесі керування транспортними засобами, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_4 вийшов зі свого автомобілю, та направився до автомобілю потерпілого, який також вийшов з транспортного засобу. При цьому ОСОБА_9 наніс один удар правою рукою в область голови ОСОБА_6 , та після того як потерпілий упав, наніс один удар ногою в область голови ОСОБА_6 , тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеню, який за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та забою верхньої губи, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України та визнає його винуватим у нанесені умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, підтвердив той факт, що дійсно, 06.05.2018 року, приблизно о 21-00 годині, керуючи транспортним засобом «Chryler» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр-ту Центральному у м.Миколаєві паралельно з ним рухався транспортний засіб «Daewoo Nubira», ОСОБА_6 у якості пасажира перебував на передньому сидінні та відчинивши вікно став безпідставно провокувати його на конфлікт, оскільки правил дорожнього руху він (обвинувачений) не порушував. Після чого він здійснив зупинку неподалік від зупинки громадського транспорту «Надія», транспортний засіб «Daewoo Nubira» також зупинився, та ОСОБА_6 вийшов з автомобілю.

Він вийшов з автомобілю, та підійшовши до потерпілого, наніс йому один удар рукою в голову, при цьому ОСОБА_6 присів на одне коліно, а він відштовхнув його. Заперечував факт нанесення потерпілому удару ногою по голові.

Заявлений потерпілим цивільний позов визнав частково, в частині стягнення 5389,94 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволені вимоги щодо стягнення 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат просив відмовити.

Показання потерпілого ОСОБА_6 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 06.05.2018 року, приблизно о 21-15 годині, знаходився у якості пасажиру у транспортному засобі «Daewoo Nubira» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала його дружина, також в автомобілі знаходився їх неповнолітній син.

Вони рухалися по пр-ту Центральному в напрямку мікрорайону «Намив», паралельно з ними рухався транспортний засіб «Chryler», яким керував обвинувачений. При цьому ОСОБА_4 став грубо порушувати правила дорожнього руху, при здійснені маневру перестроювання зі смуги в смугу. В районі Центрального стадіону, коли їх транспортний засіб порівнявся з автомобілем «Chryler», він зробив ОСОБА_4 зауваження.

В районі зупинки громадського транспорту «Надія» на пропозицію обвинуваченого, дружина зупинила транспортний засіб, та він вийшов з автомобілю. Одночасно обвинувачений вийшов зі свого транспортного засобу та став іти в його напрямку У цей час він лицем повернувся до автомобілю, щоб пересвідчитися, що син не відчинив дверцята. Коли він повертав голову в напрямку ОСОБА_4 то відчув сильний удар та втратив свідомість. Опритомнів уже у лікарні.

Зазначив, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано, як матеріальну так і моральну шкоду, яка виразилася у перенесених душевних стражданнях, спричинених необхідністю проходження тривалого лікування, порушенням звичного укладу життя. Хвилюванням за дружину та неповнолітню дитину, які були свідком зазначених подій.

Показання свідка ОСОБА_10 , яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснила, що 06.05.2018 року, у вечірній час керуючи транспортним засобом «Daewoo Nubira» рухалася по пр-ту Центральному в напрямку мікрорайону «Намив». В автомобілі знаходилися її чоловік ОСОБА_6 та неповнолітній син.

Паралельно з ними рухався транспортний засіб «Chryler», яким керував обвинувачений, та постійно здійснював маневри перестроювання, грубо порушуючи правила дорожнього руху, вона попросила чоловіка зробити йому зауваження, що той і зробив, коли їх транспортні засоби порівнялися в районі Центрального стадіону.

В районі зупинки громадського транспорту «Надія» на пропозицію обвинуваченого, за згодою чоловіка, вона зупинила транспортний засіб. Коли ОСОБА_6 вийшов з автомобілю, ОСОБА_4 підійшов до нього та наніс удар, після чого сів до свого автомобілю та поїхав. Коли вона вийшла з автомобілю, чоловік лежав на землі непритомний, на лиці в районі щелепи та скроні була кров.

Показання свідка ОСОБА_11 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснив, що у вечірній час, дату не пам`ятає, він разом з дружиною знаходився в районі спортивної школи «Надія», де побачив, що на проїжджій частині зупинилися два транспортних засоби, з яких вийшли чоловіки. При цьому водій транспортного засобу «Chryler» підійшов до іншого водія, яким був потерпілий ОСОБА_6 , та наніс йому один удар рукою по голові, від якого потерпілий упав, потім наніс один удар ногою по голові. Після чого сів до автомобілю та поїхав у напрямку мікрорайону «Намив». Вони з дружиною підійшли до потерпілого, який був непритомний, викликали поліцію та швидку.

Показання свідка ОСОБА_12 , яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснила, що у вечірній час, приблизно о 21-00 годині, дату не пам`ятає, вона разом з чоловіком знаходилася в районі спортивної школи «Надія» На протилежній стороні проїжджої частини зупинилися два транспортних засоби, з яких вийшли чоловіки. При цьому один з них підійшов до іншого водія, яким був потерпілий ОСОБА_6 , та наніс йому один удар рукою по голові, від якого потерпілий упав, потім наніс один удар ногою по голові. Після чого сів до автомобілю та поїхав у напрямку мікрорайону «Намив». Вони підійшли до потерпілого, який був непритомний, викликали поліцію та швидку.

Покази учасників кримінального провадження, щодо обставин події кримінального порушення (злочину), підтверджуються та узгоджуються з дослідженими судом, письмовими доказами.

Як слідує з даних Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.06.2018 року, ОСОБА_6 повідомив .слідчого Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, що 06.05.2018 року близько 21-00 години, в районі зупинки громадського транспорту « Спортивна школа Надія», незнайомий чоловік, спричинив йому тілесні ушкодження.

Як слідує з висновку експерта №541/487-18 від 05.06.2018 року, у потерпілого ОСОБА_6 виявлено пошкодження у вигляді м`яких тканин лиця, забою головного мозку легкого ступеню, які утворилися від не менше чим двох ударних дій тупим твердим предметом, яким могли бути рука, нога та інші, не задовго до звернення у лікарню 06.05.2018 року.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За ступенем тяжкості тілесне ушкодження у вигляді забою верхньої губи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Між тілесними ушкодженнями та подальшим розладом здоров`я є прямий причинний зв`язок.

Покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , щодо способу та механізму дій обвинуваченого ОСОБА_4 при завдані ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, також підтверджуються та взаємоузгоджуються з даними Висновку експерта, щодо характеру ушкоджень, виявлених при зовнішньому огляді потерпілого.

Так у ОСОБА_6 виявлено у правій скроневій області припухлість м`яких тканин на ділянці 5х4 см. В лівій скроневій області припухлість м`яких тканин на ділянці 6х8 см. На верхній губі зліва крововилив неправильної форми, багрово-фіолетового кольору з жовтуватим відтінком розміром 2х3 см.

Згідно до Копії медичної карти стаціонарного хворого №3559/391 ОСОБА_6 проходив лікування у ЛШМД м.Миколаєва в період з 06.05.2018 року (з 21-33 години) до 29.05.2018 року (12-00 години), з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забої м`яких тканин обличчя.

Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин та механізму заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Заперечення ОСОБА_9 , факту нанесення потерпілому удару ногою в область голови, та нанесення лише одного удару рукою, внаслідок чого ОСОБА_6 упав, суд приймає критично, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів по справі, а саме показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , та висновком експерта, відповідно до якого утворення наявних у потерпілого тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного зросту малоймовірно.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи обвинуваченого.

Пр цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року - що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_4 з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено злочин невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.

З 08.10.2014 року перебуває на обліку у Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом Зловживання амфетамінами.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, прояву цинізму та зухвалості при вчиненні злочину, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту у межах санкцій ч.2 ст.125 КК України.

У кримінальному проваджені потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 5389,94 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст..1195 ч.1 ЦК України особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування.

Потерпілим документально підтверджено придбання ліків на суму 5389,94 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 ..

Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Та може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я»

З матеріалів провадження вбачається, що тілесні ушкодження завдані потерпілому ОСОБА_4 , стали джерелом як фізичних страждань так і негативних емоцій. Таким чином потерпілому завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичного укладу життя, пов`язаного з проходженням лікування, хвилювання за дружину та неповнолітнього сина, які були очевидцями події. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий, ступеню вини ОСОБА_4 та з огляду на вимоги розумності і справедливості суд вважає, що моральну шкоду, яку належить стягнути з обвинуваченого, слід визначити у розмірі 9000 грн.

За положеннями ст..118 КПК України з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

У кримінальному проваджені інші процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбачених ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді трьох місяців арешту

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5389,94 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 9000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн..

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1