Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/545/19
У Х В А Л А

про скасування арешту майна
29.01.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , Лупенка, за участю секретаря ОСОБА_3 , прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених, під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження із звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України,

в с т а н о в и л а:

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 травня 2018 року було накладено арешт на вилучені у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 належні ОТОВ «РУСИНСЬКИЙ АУТОКЛАБ» Республіка Болгарія автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , рама НОМЕР_2 ; а також ТОВ «ИВО КАР 1» Республіка Болгарія автомобіль марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_3 , рама НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 з метою збереження слідів злочину.

Розгляд клопотання було проведено у відсутність власників майна.

Представником ОТОВ «РУСИНСЬКИЙ АУТОКЛАБ» та ТОВ «ИВО КАР 1» Республіка Болгарія адвокатом ОСОБА_6 , за згодою сторони захисту, подано клопотання про скасування арешту на визнані в якості речових доказів вищезазначені транспортні засоби, що обґрунтовано відсутністю подальшої потреби у накладенні такого арешту.

З`ясувавши заперечення прокурора, суд дійшов наступного.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

При накладенні арешту 18 травня 2018 року слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно зберігає на собі сліди вчиненого злочину.

З усних пояснень прокурора вбачається, що арештовані транспортні засоби не містять сліди злочину, проте були використані як засоби вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, у зв`язку із чим, він вважав необхідним вирішити долю цих речових доказів в порядку ст.100 КПК України, тобто при ухваленні остаточного судового рішення в даному провадженні.

Всупереч викладеному суд зазначає, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини злочинів не містять жодного посилання на арештовані транспортні засоби як засоби вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів.

Окрім того, стороною обвинувачення також не доведено, що власники транспортних засобів, надаючи їх в безоплатне користування обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , були обізнані з можливим неправомірним використанням цих автомобілів.

За таких обставин слід дійти висновку, що прокурором не доведено доцільність подальшого накладення арешту на зазначені речові докази, а відтак арешт підлягає скасуванню, з наступною передачею даного майна власникам на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст.167-174, 369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОТОВ «РУСИНСЬКИЙ АУТОКЛАБ» та ТОВ «ИВО КАР 1» Республіка Болгарія адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Арешт, накладений на належні ОТОВ «РУСИНСЬКИЙ АУТОКЛАБ» Республіка Болгарія автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , рама НОМЕР_2 ; а також ТОВ «ИВО КАР 1» Республіка Болгарія автомобіль марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_3 , рама НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 скасувати.

Передати зазначені транспортні засоби на відповідальне зберігання представникам власників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_13