ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5709/15-к
Провадження № 1-кп/210/51/18

"17" грудня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_7
свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 00020808 за яким обвинувачується:

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Заградівка, Херсонської області, українець, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 КК України та ч.3 ст.185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
02.08.2015 року близько о 06.00 годин ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ввів в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , завіривши їх в належності майна та в законності його вивезення, а саме ОСОБА_9 в тому, що він буде перевозити особисте майно ОСОБА_5 , а ОСОБА_12 в тому, що він працівник ОСОБА_13 і має право доступ до майна, отримавши від останнього ключі від воріт та приміщення цеху. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір на вантажному автомобілі марки « Мерседес », д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , відкривши ворота, заїхав на територію ФОП « ОСОБА_14 » та під`їхав до складу зі зберігання цементної продукції, що належить ФОП « ОСОБА_13 », де ОСОБА_5 , скористався відсутністю контролю з боку потерпілого, свідків та очевидців і з метою реалізації свого злочинного наміру, пов`язаного з викраденням чужого майна і подальшим оберненням його на свою користь проник до приміщення вищевказаного складу, звідки ОСОБА_5 власноруч виніс та завантажив до багажного відділення даного транспортного засобу пакунки із цементом «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400» в кількості 25 штук, вартість одного на підставі висновку судової товарознавчої експертизи №143 від03.12.2015 року становить 22,50 гривень на загальну суму 562,50 гривень, що належать гр. ОСОБА_13 , в результаті чого ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак був викритий та затриманий гр. ОСОБА_13 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину не визнавта показав, що вказаного злочину він не скоював.

Він 02.08.2015 року під`їхав до підприємства, де працював, вийшов до сторожа, відкрили ворота і заїхали всередину. Він завантажив всередину 25 мішків цементу і став чекати директора, ОСОБА_13 , але вона приїхала разом з поліцією.

На додаткові питання учасників процесу показав:

- він працював у потерпілої близько 12 років, 3 з них офіційно;

- у 2014 році він звільнився і поїхав на заробітки, але у квітні 2015 року знову прийшов до неї на роботу;

- він підписував з нею якийсь договір, але йому його не дали;

- на 02.08.2015 року він у неї працював;

- він завантажив в машину 25 мішків і став чекати, не встиг їй подзвонити;

- не дзвонив ще й тому, що було рано;

- ключі у сторожа міг взяти будь-хто з робітників;

- сторожу він сказав, що приїхав взяти цемент «до зарплати»;

- приїхав так рано, бо хазяїн автомобіля його друг, і він мав час тільки зранку, а замовляти доставку іншим транспортом для нього дорого;

- раніше він так брав товари: приїжджав, йому виписували товарний чек, і він з ним їхав;

- без чека не виїхав би, бо могла зупинити міліція;

- він стояв там і чекав потерпілу чи її чоловіка;

- що він працював у потерпілої на той момент, можуть підтвердити усі члени його бригади, що працювали з ним.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що 1 чи 2 серпня 2015 року їй на телефон подзвонив невідомий і сказав, що ОСОБА_5 краде з її цеху цемент і 2.08.15 року теж буде красти.

Вона з чоловіком та іншими людьми зранку приїхали до цеху, стали неподалік та спостерігали. Трохи згодом до воріт під`їхав зелений мікроавтобус. Вона знала цей автомобіль, його їй показував ОСОБА_5 . Вийшов ОСОБА_15 , зайшов у ворота. Згодом ворота відчинилися повністю і мікроавтобус заїхав всередину. Сторож закрив ворота за ними.

Вони під`їхали до воріт. Вона залишилася біля сторожа, а її чоловік пішов всередину, де побачив, як ОСОБА_5 грузить у машину цемент. через декілька хвилин ОСОБА_5 подзвонив сторожу, але вона не дозволила взяти телефон. Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_5 , побачив їх та став проситися. Казав, що відпрацює. Але вона не погодилася і викликали поліцію.

На додаткові питання учасників процесу показала:

- на момент крадіжки ОСОБА_5 в неї вже не працював;

- у присутності її чоловіка і сторожа він визнавав, що крав уже багато разів раніше;

- раніше він працював у неї дуже довго, знала його з хорошого боку, він працював на бетонозмішувачі, мав доступ до цементу;

- у неділю підприємство не працює;

- один комплект ключів від виробництва у неї, а другий-у сторожа: від воріт, великого цеху, де цемент та обладнання, керування відеокамерами, тощо;

- ОСОБА_5 працював у неї тривалий час, звільнявся, знову приходив на роботу;

- востаннє прийшов навесні 2015 року, сказав, що купив будинок і йому потрібен паркан, він хоче його взяти, і відпрацює. Паркан взяв, відпрацював;

- потім вони уклали строковий договір, який завершився 31.07.2015 року;

- вона платила ОСОБА_5 заробітну плату, але документів про це немає, податок за нього не платила;

- ключі були тільки у сторожа;

- хто працював з ОСОБА_5 у липні 2015 року не пам`ятає , договори не збереглися;

- він займався формуванням бетону. Брав цемент для роботи, цемент лежав у тому ж приміщенні, де він працював. Він писав на папері, скільки витратив цементу в ході виробництва;

- після роботи працівники самі закривали цех і здавали ключі сторожу;

- можливо, у них були дублікати ключів;

- були випадки, коли він брав шлакоблоки та паркан і відпрацьовував за них. Вони наймали машину і вивозили це до нього додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що його дружині ОСОБА_13 - подзвонив невідомий і сказав, що у неділю, 02.08.2015 року у неї з цеху будуть красти цемент. Вони приїхали зранку, стали поодаль, спостерігали. Приїхав зелений мікроавтобус, з нього вийшов ОСОБА_5 і пішов всередину. Ворота відчинилися, мікроавтобус заїхав. Вони під`їхали до воріт, наказали сторожу їх зачинити. Він пішов всередину і побачив, що автомобіль стоїть біля складу і ОСОБА_5 грузить туди цемент. Він повернувся до сторожа. Сторожу подзвонив ОСОБА_5 , але вони сказали йому не брати телефон. Через деякий час прийшов ОСОБА_5 .

На додаткові питання учасників процесу показав:

- ворота автомобілю відчиняв сторож;

- він спостерігав, як ОСОБА_5 вантажить цемент, з-за піддонів з тротуарною плиткою;

- вантажив саме ОСОБА_5 ;

- поліція приїхала вже згодом;

- усі ключі були у сторожа, чому він віддав їх ОСОБА_5 він не знає;

- ОСОБА_5 він знає, працював у його дружини більше 10 років;

- він працював бетонщиком на пресі, там всього було 3 робітника;

- у вихідні підприємство не працювало;

- ОСОБА_5 носив мішки з цементом у мікроавтобус, водій стояв поруч з дверима мікроавтобуса;

- коли ОСОБА_5 прийшов до воріт, він ще раз підходив до мікроавтобуса, той вже стояв по іншому;

- він сфотографував цемент всередині автомобіля;

- всі чекали поліцію на місці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 01.08.2015 року йому зателефонував ОСОБА_5 та попрохав перевезти цемент. Він відповів, що може тільки вранці 02.08.2015 року, в неділю.

Вони зустрілися в неділю, о 5 год 30 хв на 3-й дільниці. Потім поїхали на вул.Цимлянську. Під`їхали до воріт. ОСОБА_5 пішов туди, ворота відчинили. Він заїхав всередину, постави в машину та пішов в туалет. Коли повернувся-біля машини нікого не було. Він став його чекати, а потім пішов шукати і побачив, як він біля воріт з кимось розмовляє.

Він повернувся до автомобіля, до нього підійшов якийсь чоловік, і став казати, що він краде цемент, попросив відкрити машину, він відкрив, і побачив всередині мішки з цементом.

На додаткові питання учасників процесу показав:

- ОСОБА_5 там працював, він це точно знає;

- ворота йому відчинив сторож і ОСОБА_5 ;

- куди їхати показував ОСОБА_5 ;

- хто вантажив цемент він не бачив;

- раніше вивозив звідти декілька раз цемент, пісок, тощо;

- ОСОБА_5 йому дзвонив та питав, чи може він допомогти. У ті рази вони забирали товар по накладним, відпускала або ОСОБА_13 , або комірник;

- у той день він мені нічого не казав, що то за цемент;

- на території там нікого не було;

- ніяких документів, накладних, тощо, він не бачив, але це тому, що там ще нікого не було. вони стояли там і чекали ОСОБА_13 , щоб виписати накладні, бо без них їх би не випустили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що про обставини крадіжки нічого не знає і очевидцем її не був, проте про крадіжку чув. Він працював у потерпілої на виробництві разом з ОСОБА_5 , у т.ч. і тоді, коли була ця крадіжка. ОСОБА_15 працював там з ним на той час.

Вихідний був у неділю, але інколи виходили і у вихідні.

Він сам купував там через офіс будматеріали, ОСОБА_5 також.

Після крадіжки ОСОБА_5 перестав працювати.

Сторонні особи потрапити на територію не могли, бо був сторож.

Перепусток не було, у сторожа був список, хто працює.

Він не знає, чи 02.08.2015 року підприємство працювало.

ОСОБА_5 його двоюрідний брат.

Він працював там з 2010 по 2017, кожен місяць з ним переукладали договір на місяць. Як було у ОСОБА_5 він не знає.

Він не працевлаштовувався офіційно, бо не хотів робити запис у трудову книжку.

Судом вживалися усі передбачені КПК України та можливі заходи щодо виклику та допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , однак викликати та допитати його в судовому засіданні виявилося неможливим у зв`язку з тяжкою хворобою останнього онкологічним захворюванням на останніх стадіях, самостійно пересуватися не може, у зв`язку з чим свідок не був у стані з`явитися за викликом та давати свідчення (т.2, а.с.80, 86, 92, 94 зворот).

Приймаючи рішення щодо вини чи невинуватості обвинуваченого у скоєнні крадіжки згідно пред`явленого обвинувачення, суд оцінює у їх сукупності свідчення обвинуваченого, потерпілої, свідків (усіх-безпосередньо допитаних в залі судового засідання) та досліджені судом докази та матеріали, що маються у матеріалах провадження, досліджені в обсязі, визначеному судом за клопотанням сторін, та (за оцінкою суду) мають відношення для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого у даному епізоді обвинувачення, а саме:

Згідно протоколу огляду місця події (т.1, а.с.9-11), на місці події було виявлено мікроавтобус «Мерседес» зеленого кольору номер НОМЕР_1 , в якому знаходилося 25 мішків з цементом.

Вказаний цемент було визнано речовим доказом, залишено на зберігання власнику (т.1, а.с.12-13).

Згідно заяви про скоєння злочину, потерпіла просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за спробу викрадання цементу (т.1, а.с.14).

Приміщення, з яких було здійснено спробу викрадання, орендуються потерпілою (т.1, а.с.19-21).

Належність цементу встановлено згідно довідки (т.1, а.с.24).

Проведено додатковий огляд цементу (т.1, а.с.24-28).

Вартість цементу встановлено згідно висновку товарознавчої експертизи (т.1, а.с.30-34).

На підставі викладеного, враховуючи усі досліджені докази, свідчення свідків, представника потерпілого та обвинуваченого, суд доходить до висновку, що усі вищенаведені докази у їх сукупності повністю доводять вину ОСОБА_5 у скоєнні даного злочину.

При цьому суд, зокрема, виходить з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та, фактично, ніким не оспорюється (у т.ч.-обвинуваченим), ОСОБА_5 дійсно прибув у вказаний у обвинувальному акті час, у вказане там же місце, на вказаному там же автомобілі, взяв у сторожа території ключі від виробничих приміщень цеху потерпілої, відчинив їх, домовився зі сторожем про відчинення воріт та з водієм заїхав на територію виробництва, де з виробничих приміщень почав завантажувати у вказаний вище автомобіль цемент, що належав потерпілій, після чого там же, на місці, був викритий нею.

При цьому, сторони розходяться, фактично, тільки у позиції щодо законності вказаних дій, оскільки обвинувачений зазначає, що брав цемент, як і декілька разів до того, в рахунок майбутньої зарплати та після завантаження чекав на потерпілу для оформлення документів, а потерпіла стверджує, що нічого не знала про це та виявила крадіжку виключно з-за попередження її про неї невідомим за телефоном.

Даючи оцінку вказаним розбіжностям, суд виходить з того, що згідно пояснень потерпілої та свідка ОСОБА_8 , виробництво у неділю не працювало.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також показав, що не знає, чи працювало виробництво у той день (неділю).

Крім того, ніким з учасників процесу не спростовується той факт, що ОСОБА_5 прибув на територію виробництва о 06 год ранку, тобто за значний проміжок часу до початку робочого дня, навіть якщо допустити, що у неділю робочий день міг би відбутися.

Крім того, ніким з учасників процесу (у т.ч.-самим обвинуваченим) не спростовується той факт, що про намір взяти цемент ніби то в рахунок майбутньої зарплати (як про це пояснює обвинувачений) він нікому не повідомляв, у т.ч.-потерпілій, хоча ще напередодні (згідно його ж пояснень та пояснень свідка ОСОБА_9 ) домовлявся про транспорт для вивезення цементу, тобто наперед, заздалегідь мав достатній проміжок часу для того, щоб повідомити її про свої наміри.

Він же, а також інші учасники процесу (зокрема- свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) показали, що раніше вони купували там будматеріали (зокрема цемент) виключно у робочий час з оформленням та видачею відповідних документів.

Крім того, позиція обвинуваченого про те, що після завантаження він чекав на потерпілу, щоб оформити документацію на цемент, не підтверджується доказами, отриманими в ході судового розгляду, оскільки, як встановлено зі свідчень потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_8 , у неділю виробництво не працює, з чого суд доходить до висновку, що вони не мали наміру їхати туди, тим більше у такий ранній час, якби не повідомлення невідомим про намір скоєння крадіжки обвинуваченим, а сам обвинувачений визнає, що потерпілій з даного приводу не дзвонив.

Крім того, свідок ОСОБА_9 водій автомобіля показав, що йому необхідно було їхати у сласних справах, з чого суд доходить висновку, що він не мав змоги тривалий час чекати на місці завантаження на приїзд власників.

Таким чином, оцінюючи той факт, що обвинувачений, у неробочий день, у вранішній неробочий час, без повідомлення власників майна або інших осіб, яким надано право розпоряджатися даним майном, заїхав на територію та фактично заволодів цементом, що належав потерпілій, шляхом завантаження його в автомобіль без оплати та оформлення будь-яких документів на нього, поза розумними сумнівами свідчить про умисел обвинуваченого на скоєння крадіжки вищевказаного майна, і, отже, у зв`язку з викладеним суд критично сприймає ствердження обвинуваченого щодо його невинуватості у скоєнні злочину та доходить до висновку, що його вина за даним фактом замаху на таємне викрадення чужого майна доведена у повному обсязі.

Суд окремо зазначає, що не спростовує своїми висновками положення ч.3 ст.63 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, оскільки доходить до висновку, що оцінка усіх наявних у справі доказів у їх сукупності дозволяє уникнути сумнівів у вині обвинуваченого та будь-яких припущень щодо цього, оскільки сукупність наведених вище доказів є, на переконання суду, достатньою та повною для об`єктивного доведення причетності обвинуваченого до скоєння інкримінованого злочину та вини обвинуваченого у його скоєнні.

Таким чином, на переконання суду, та у відповідності до вимог ч.2 ст.17 КПК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину доведена поза розумним сумнівом, оскільки за таких обставин та такої сукупності доказів у поінформованого розсудливого стороннього спостерігача не виникне розумних сумнівів у доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, що, власне, і складає суть принципу доведення «поза розумними сумнівами».

Водночас, суд, вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.3ст.185 КК України з огляду на наступне:

Як видно з матеріалів провадження, на досудовому розслідуванні дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України (т.2, а.с.1-2).

Водночас, в ході судового розгляду прокурором змінено обвинувачення на ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України (т.2, а.с.53-54).

Порівнюючи вказані обвинувачення, суд доходить до висновку, що об`єктивна сторона даних діянь згідно редакції обвинувачень не відрізняється взагалі, оскільки обвинуваченому інкримінуються одні й ті ж самі дії, скоєні в один і той же спосіб, в одному й тому ж місці за одних і тих же обставин.

Єдиною відмінністю, згідно зміненого обвинувачення, є той факт, що обвинувачений не був працівником потерпілої на момент скоєння крадіжки, і, отже, проникнув на територію виробництва незаконно, у зв`язку з чим і має місце кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України.

Проте за результатами судового розгляду з урахуванням отриманих в його ході доказів та даних, суд доходить до висновку, що вказаний факт обвинуваченням належним чином не доведено, у зв`язку з чим у суду маються розумні сумніви щодо нього.

Так, обвинувачений показав в ході допиту, що працював у потерпілої більш, ніж 10 років, при цьому з офіційним оформленням лише 3 з них.

Вказаний факт обвинуваченням не спростовано.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що працював у потерпілої неофіційно, без належного оформлення, за власним бажанням, разом з ним працював і ОСОБА_16 , в тому числі на день скоєння крадіжки.

Вказаний факт обвинуваченням також не спростовано.

Сама потерпіла в ході допиту показала (зокрема), що вони з ОСОБА_16 уклали строковий договір, який завершився 31.07.2015 року, але вказаного договору обвинуваченням та потерпілої не надано. Крім того, потерпіла також показала, що вона платила ОСОБА_5 заробітну плату, але документів про це немає, податок за нього не платила.

Про це ж свідчать і фактичні дії свідка ОСОБА_12 сторожа, який відчинив ворота обвинуваченому та пропустив його на територію, і, отже, вочевидь, сприймав його як працівника підприємства, оскільки вказаному свідку обвинувачення у змові з метою крадіжки не пред`явлено, однак допитати вказаного свідка виявилося неможливим з вказаних вище причин.

Факт широкого поширення в Україні працевлаштування працівників без належного укладання з ними трудових угод у встановленому законодавством порядку суд визнає загальновідомим.

За таких обставин, суд доходить до висновку про існування суттєвих сумнівів щодо того, що обвинувачений на момент скоєння злочину не перебував, або ж перебував у трудових відносинах з потерпілою (зокрема шляхом неофіційного, але реального працевлаштування, пов`язаного з реальним виконанням ним трудових обов`язків на виробництві).

Вказані сумніви в судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовано, з чого суд доходить висновку про те, що факт неперебування обвинуваченого у трудових відносинах з потерпілою на момент скоєння ним даного замаху на злочин, як обставина, що впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та обтяжує її, є недоведеною, і, отже, базується на припущеннях, у зв`язку з чим у суду маються обґрунтовані сумніви щодо цього.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на (…) припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно абз.4 п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються (зокрема)мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
За таких обставин, суд тлумачить вказані сумніви щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 на його користь, визнаючи недоведеним факт неперебування ним у трудових відносинах з потерпілою, і, отже, у зв`язку з вищевикладеним, вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.337 КПК України вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та змінити кваліфікацію дії ОСОБА_5 на ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, згідно ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що скоєний злочини є злочином середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

ОСОБА_5 , раніше не судимий, не знаходиться на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг», за місцем проживання характеризується нейтрально( т.1, а.с.48-58).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що тільки таке покарання буде відповідати рівню суспільної небезпеки злочину та особи, що його вчинила.

Разом з тим, враховуючи обставини скоєння та тяжкість даного злочину, особу та поведінку обвинуваченого, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки доходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Обов`язки, покладені на обвинуваченого впродовж іспитового строку, суд визначає згідно ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

-25 мішків цементу «Портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400» (передано на зберігання власнику, ОСОБА_17 , т.1, а.с.12-13) залишити власнику.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Запобіжний захід відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_18 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 КК України та ч.1 ст.185 КК України призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 1 (один) рік, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Речові докази - 25 мішків цементу «Портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400» (передано на зберігання власнику, ОСОБА_13 , т.1, а.с.12-13) залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1