АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 491/829/18
ВИРОК
Іменем України
20 грудня 2018 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві кримінальне провадження №0000285 відносно обвинуваченого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, уродженця смт.Маньківка, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, стрілець 2 відділення 2 навчального взводу 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час знаходиться в пункті тимчасової дислокації батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , на базі 3 спеціального центру швидкого реагування Державної служби надзвичайних ситуацій України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2018 року до суду надійшов вищевказаний обвинувальний акт. З обвинувального акта, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової строкової служби та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 відділення 2 навчального взводу, 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 17 червня 2018 року близько 11 години 00 хвилин, вчинив в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільне залишення місця служби пункт тимчасової дислокації батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , на базі 3 спеціального центру швидкого реагування Державної служби надзвичайних ситуацій України, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 10 години 00 хвилин 07 липня 2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Він же, 23 липня 2018 року біля 21 години 30 хвилин, діючи з тих же мотивів, повторно, вчинив в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 12 години 30 хвилин 07 серпня 2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він самовільно залишив військову частину та місце служби, що вчинено в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину повністю визнав та підтвердив той факт, що дійсно 17 червня 2018 року скоїв самовільне залишення місця служби та ухилявся від проходження військової служби до 07 липня 2018 року, та в послідуючому 23 липня 2018 року скоїв самовільне залишення військової частини та ухилявся від проходження військової служби до 07 серпня 2018 року. В скоєному щиро кається.
Прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України пояснив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, при цьому враховуючи те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається, вважає за можливе при призначенні міри покарання застосувати ст.69 КК України, призначивши обвинуваченому покарання більш мяке, ніж передбачено законом, а саме відповідно до ст.60 КК України призначити покарання у вигляді чотирьох місяців арешту на гаупвахті.
Від представника Ананьївського районного відділу пробації надійшли матеріали досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк.( а.с.39-40)
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним і суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують обвинуваченого, при цьому прокурор проти цього не заперечував та підтвердив, що наслідки ч.3 ст.349 КПК України йому також зрозумілі.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 .
Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення місце служби, що вчинено в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з вищевикладеного.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину повнорно.
Відповідно до ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Водночас, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнав повністю свою вину, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції від суспільства, а тому можливо застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з обовязками відповідно до ст.76 КК України .
Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 366-371, 373, 374, 376, ч.2 ст.394, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
У відповідності із п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом одного року випробувального терміну:
- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини (а після звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації);
- повідомляти командира військової частини (а після звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.
В силу положень ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 20 грудня 2018 року.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_5