Справа № 473/1281/19
Номер провадження1-кп/473/179/2019
Категорія: ч.2 ст.289 КК України.
ВИРОК
іменем України
"02" травня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1.16.02.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.246 КК України до 01 року позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком випробування на 02 роки,

2.30.07.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 18 липня 2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року за ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2014 року,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

01 березня 2019 року біля 00 годин 15 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибув до місця розташування автомобіля, який перебував в користуванні потерпілого ОСОБА_5 , а саме на територію нежитлового об`єкту нерухомості, тобто комплексу будівель і споруд №3 /А 1 склад, Б 1 критий ток, В 1 вагова, В/1/ - 1 навіс/, розташованого у межах території Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, де переліз через металеві ворота та таким чином проник на огороджену територію об`єкту нерухомості. Скориставшись довірою охоронця громадянина ОСОБА_7 , якому обвинувачений ОСОБА_6 повідомив недостовірну інформацію, що саме він бере автомобіль з дозволу потерпілого ОСОБА_5 , відчинив дверцята автомобіля, які в той час не були зачиненими, а ключ знаходився в замку запалення, сів за кермо даного транспортного засобу легкового автомобіля моделі «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 20000 гривень. запустив двигун та без відповідного дозволу потерпілого ОСОБА_5 покинув територію зернотоку на зазначеному автомобілі, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд. Внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на суму 20000 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив факт скоєння ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з вартістю транспортного засобу легкового автомобіля моделі «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким він незаконно заволодів, скориставшись довірою охоронця громадянина ОСОБА_7 , якому він повідомив недостовірну інформацію, що бере автомобіль з дозволу потерпілого ОСОБА_5 , і даний факт мав місце біля опівночі в ніч на 01 березня 2019 року в межах села Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 даного злочину при викладених вище обставинах, при якому обвинувачений ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з території зернотоку, скориставшись довірою охоронця зернотоку громадянина ОСОБА_7 , якому обвинувачений ОСОБА_6 повідомив недостовірну інформацію, що бере автомобіль з його дозволу, тобто з дозволу потерпілого ОСОБА_5 , і даний факт мав місце біля опівночі в ніч на 01 березня 2019 року в межах села Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та відповідно до розділу ХІ Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом також враховується позиція потерпілого ОСОБА_5 , який просив в судовому засіданні строго покарати обвинуваченого, так як внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 він позбавлений технічно справного транспортного засобу.

Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_6 , який посередньо характеризуються за місцем проживання, має непогашену судимість за вчиненя тяжкого злочину проти власності.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який скоєний ним з прямим умислом.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,, суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , крім тяжкості вчиненого злочину, суд враховує наявність обставини, що пом`якшує йому покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Веховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Наявність непогашеної судимості за вчинення тяжкого злочину проти власності, за який обвинувачений ОСОБА_6 відбував покрання в місцях позбавлення волі, та знову вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, після відбування покарання в місцях позбавлення волі та звільнення з місця позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування реального основного покарання, незважаючи на висновок органу пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, його наслідки для потерпілого ОСОБА_5 та інші обставини, врахувавши думку прокурора та потерпілого, які просили призначити обвинуваченому ОСОБА_6 реальний строк відбування основного покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі для даного виду покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.289 КК України без конфіскації майна, яка не є обов`язковою за диспозицією та гіпотезою ч.2 ст.289 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 травня 2019 року до виконання після набрання ним законної сили.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: транспортний засіб легковий автомобіль моделі «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до зберігальної розписки переданий потерпілому ОСОБА_5 залишити на зберіганні потерпілого ОСОБА_5 .

Речовий доказ за кримінальним провадженням: цифровий носій інформації DVD R диск «KAKTUZ» 4.7 GB номер DR5F60 50014 для лазерних систем зчитування з копією відеоінформації з камери зовнішнього відеоспостереження зернотоку, що відображає момент вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження у Вознесенській місцевій прокуратурі Миколаївської області за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Костенко, 2 /відповідальна особа процесуальний керівник прокурор ОСОБА_4 / знищити.

Речові докази за кримінальним провадженням: два сліда папілярних узорів пальців рук та запаховий слід, які поміщені до сейф пакету з номером ЕХР0169349, і який зберігається в камері збереження речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1