Постанова

іменем України
12 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 534/1622/17
провадження № 51-6148 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000979 від 20 вересня 2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Свєтлий Свєтлинського району Оренбурзької області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК) є таким, що судимості не має,
у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за частиною 1 статті 185 КК на строк 1 рік, за частиною 2 статті 185 КК на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_7 2200 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та моральної шкоди - 1 000 грн.

ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі пункту „г статті 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за злочин, вчинені за таких обставин.

16 вересня 2017 року в денний час доби ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, з приміщення ванної кімнати викрав майно ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 3852 грн.

Також у період з 16 до 18 вересня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах у зазначеній вище квартирі, з кухні повторно, таємно викрав майно ОСОБА_7 вартістю 1150 грн, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на цю суму.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавськоїобласті від 07 лютого 2018 року вказаний вирок суду першої інстанції змінено в частині звільнення засудженого від відбування покарання.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме: за частиною 1 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частиною 1 статті 76 КК.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції судове рішення, яким суттєво погіршено становище засудженого порівняно з рішенням ухваленим судом першої інстанції, виклав у формі ухвали, а не вироку, як це визначено у пункті 4 частини 1 статті 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Крім того, прокурор зазначає, що в ухвалі апеляційного суду не наведено жодних підстав для визнання необґрунтованими вимог прокурора саме про ухвалення нового вироку.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Як убачається з касаційної скарги, прокурор підтверджує правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо доводів прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону про амністію, але вважає, що форма рішення апеляційного суду погіршує становище засудженого.
Такі твердження прокурора колегія суддів визнає обґрунтованими.
У пункті 4 частини 1 статті 420 КПК встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Ця норма процесуального закону підлягає застосуванню при погіршенні становища засудженого шляхом призначення більш суворого покарання.
В ухвалі апеляційний суд вказав на те, що на засудженого не поширюється дія Закону про амністію, у зв`язку з чим він не може бути звільнений від відбування покарання на підставі такого закону.
Разом з цим суд апеляційної інстанції вважав, що засуджений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК та відповідно відобразив це у резолютивній частині рішення.
Тобто вирішено питання щодо умов відбування призначеного покарання, в той час як на підставі Закону про амністію засуджений звільнявся від призначеного заходу примусу.
З наведеного колегія суддів вбачає, що суд апеляційної інстанції своїм рішенням у формі ухвали погіршив становище засудженого, оскільки останнього звільнено на підставі статті 75 КК, а не за Законом про амністію. У зв`язую з чим підлягав ухваленню новий вирок.
Таким чином, касаційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала апеляційного суду до скасування.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3