справа № 489/495/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/418/19
УХВАЛА
Іменем України

04 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.02.2019 спливає 06.04.2019, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків та офіційного джерела прибутку, не має місця реєстрації на території України.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на надання обвинувачем показів, які відповідають показам потерпілого, визнання обвинувачем вини та негативним ставленням до скоєного, наявністю в останнього постійного місця проживання, потреби в догляді батьків та необхідністю працевлаштування для відшкодування шкоди заподіяної потерпілому, ув`язку із чим просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у тяжкому злочині проти власності, не має постійного місця роботи та джерела доходів, не має також і міцних соціальних зв`язків, що доводить наявність вказаних ризиків.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку. Крім того судовий розгляд триває.
З огляду на наведене, клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 02 червня 2019 року (включно).
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1