ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 192/6/19 (пр. № 1-кп/201/512/2019), відомості про яке 25 листопада 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000731, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, працюючого охоронцем Сурсько-Михайлівського ДНЗ «Фіалочка», обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 в період часу з 16 вересня 2018 року по 20 листопада 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, знаходячись в приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу таємно викрав належний останній ювелірний виріб, а саме золоту обручку 583 проби, вагою 7, 44 г, вартістю 7 461 гривні 56 копійок, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим задав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення і особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, частково відшкодував більшу частину матеріальної шкоди, при цьому, суд відносить ці обставини до таких, які пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам і наслідкам, зокрема, вчинення кримінального правопорушення стосовно його колишньої дружини, даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, частково відшкодував завдану шкоду, займається суспільно-корисною працею і має постійний дохід, а також обставинам, які пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, ці дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 7461,56 грн., вирішуючи який, враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України, а також обставини того, що в ході судового розгляду кримінального провадження повністю знайшло своє підтвердження завдання обвинуваченим майнової шкоди потерпілій на зазначену суму, суд вважає за необхідне задовольнити його частково, з урахуванням добровільно відшкодованої обвинуваченим шкоди у розмірі 5000 грн., та сягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої в рахунок відшкодування майнової шкоди 2461,56 грн., відмовивши у задоволенні позовної заяви в іншій частині.

Крім того, з огляду на відсутність у матеріалах кримінального провадження документального підтвердження витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, у суду відсутні підстави для стягнення зазначених витрат з обвинуваченого на користь держави в порядку, передбаченому ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 2461,56 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят одну гривня п`ятдесят шість копійок), відмовивши у задоволенні позовної заяви в іншій частині.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1