Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання за цей злочин у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 3 місяці, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До суду надійшло клопотання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, в якому зазначається, що іспитовий строк, призначений ОСОБА_5 вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року закінчився, за період іспитового строку ОСОБА_5 обов`язки, призначені вироком суду виконував в повному обсязі, нового злочину не скоїв.

Представник особи, яка подала клопотання та засуджений в судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Прокурор поклався на розсуд суду.

Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, приходить до наступного.
Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 3 місяці та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
При цьому, виходячи з положень п. 9 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560.
У даному випадку при подані даного клопотання до суду вказані положення законодавства дотримано.
Однак, з матеріалів особової справи № 244/2017 випливає, що вона містить вимогу про судимість відносно засудженого, яка датована 01 вересня 2018 року, тобто більш ніж за чотири місяці до закінчення встановленого відносно ОСОБА_5 іспитового строку.
У такому випадку суд, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, позбавлений змоги прийти до однозначного висновку, який не ґрунтувався б на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає що матеріали контрольної справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Враховуючи викладене, та керуючись ст. 78 ч.1 КК України,ст.ст. 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Матеріали особової справи №244/2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації».
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1