Ухвала
Іменем України

20 листопада 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7817 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 8 січня 2013 року за нововиявленими обставинами.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року залишено без зміни ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 8 січня 2013 року.
ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення, просить їх переглянути в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що крім іншого, підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, ці вимоги закону не виконані, вказуючи у касаційній скарзі на незаконність ухвал місцевого й апеляційного судів через порушення вимог статей 8, 40, 55, 124, 129 Конституції України та статей 370, 372, 459, 460, 462, 464, 467 КПК України,

ОСОБА_4 формально навів у касаційній скарзі зміст згаданих положень закону,

разом із тим не зазначив, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК України, полягали ці порушення, чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також, яким чином

це перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Також, ОСОБА_4 взагалі не зазначив, що порушив суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку, які саме доводи апеляції не перевірив та на які з них не надав відповіді.
Відсутність у касаційній скарзі зазначених обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України,
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху.
Встановити ОСОБА_4 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги 10 (десять днів) з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5