Справа № 204/4387/18
Провадження № 1-кп/204/224/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представник потерпілих: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання і просив задовольнити, змінивши запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши, що обвинувачений страждає на хронічну ревматичну хворобу серця, потребує консультації кардіохірурга та лікування, а в СІЗО такий фахівець відсутній. Тому, обвинувачений не може утримуватися у ДУВП №4. Також, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, оскільки ризики зазначені прокурором вважає недоведеними.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника, просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, підтримавши своє клопотання, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися, а саме на теперішній час залишаються ризики що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, а також ризик щодо знищення, схову або спотворення ОСОБА_6 знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, місце знаходження якого не встановлено.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про проведення судового засідання без їх участі, за участю їх представника.

Представник потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, та підтримала клопотання прокурора, просила продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишаються і на теперішній час.

Суд, заслухавши прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого, захисника обвинуваченого, представника потерпілих, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню за наступних підстав.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2018 року ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 червня 2018 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 23 серпня 2018 року включно. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року, строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 20 жовтня 2018 року включно. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 17 грудня 2018 року включно. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 11 лютого 2019 року включно. Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 05 квітня 2019 року включно. До спливу цього строку судове провадження не може бути закінченим.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, а також клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються дійсними.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваче-

ного, щодо можливості переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також щодо знищення знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, місце знаходження якого не встановлено, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Крім того, раніше в судових засіданнях, потерпіла ОСОБА_9 зазначала, що вона побоюється за своє життя, оскільки ОСОБА_6 , залишаючись на свободі, може впливати на неї, а також підтвердила, що побоюється за своє життя через погрози, які постійно надходять на її адресу від захисника обвинуваченого та її матері.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Згідно ст. 3 Конституції України, людини, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в тому числі, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Доводи захисника ОСОБА_4 щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає безпідставними.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Обставини, зазначені захисником у клопотанні в обґрунтування зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд вважає необґрунтованими, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 відмовити.
Строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до 02 червня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1