04.12.2018 363/2346/17
В И Р О К
Іменем України

04.12.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000454 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Басань, Бобровицького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_11 незаконно заволодів транспортним засобом, яким завдав великої матеріальної шкоди потерпілому, за наступних обставин.
Так, в кінці липня 2016 року, точного часу встановити не видалося можливим, ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_11 , повідомила останньому, що у власності її батька, ОСОБА_9 , є транспортний засіб марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , який він має намір продати. Саме тоді у ОСОБА_11 виник умисел на незаконне заволодіння зазначеним автомобілем.

Того ж дня, в кінці липня 2016 року, точного часу встановити не видалося можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 за адресою: м. Вишгород, проспект Шевченка, 2-г, та повідомив останньому неправдиву інформацію про намір укласти договір оренди транспортного засобу марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 з подальшим правом викупу зазначеного транспортного засобу, зловживаючи довірою останього. При цьому ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_9 суму викупу вищевказаного автомобіля - 10000 доларів США, та що він буде розраховуватися за автомобіль в рахунок щомісячної орендної плати у сумі 500 доларів США. Пізніше, того ж дня, точного часу встановити не видалося можливим, ОСОБА_9 , перебуваючи разом із ОСОБА_11 , на автостоянці у гаражному кооперативі «Ветеран», по вул. Кургузова 11, у м. Вишгород, будучи повністю впевненим у доброчесності дій ОСОБА_11 , передав останньому автомобіль марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, з усною умовою через декілька днів укласти відповідний письмовий договір.

В подальшому, точного часу встановити не видалося можливим, ОСОБА_11 , діючи умисно, не збираючись повертати автомобіль марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , власникові ОСОБА_9 та всупереч волі власника ОСОБА_9 , незаконно заволодів транспортним засобом, автомобілем марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , та не маючи будь-якого права на розпорядження автомобілем марки «Merсedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , протиправно, розпорядився зазначеним автомобілем на власний розсуд продавши його 23 вересня 2016 року ОСОБА_14 , за що отримав гроші у сумі 2000 доларів США, якими розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи середня ринкова вартості автомобіля марки «Merсedes-Benz», модель 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 від 23.05.2017 р. №63.2017, на момент його незаконного заволодіння становить 226298,47 гривень (двісті двадцять шість тисяч двісті дев`яносто вісім гривень сорок сім копійок). У зв`язку із чим, ОСОБА_11 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, заподіяв ОСОБА_9 велику матеріальну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України, надаючи показання у судовому засіданні визнав частково, зазначив, що транспортним засобом він заволодів законно, а саме шляхом отримання від потерпілого ключів та документів, тому відсутнє незаконне заволодіння. Також надав показання, що після того, як потерпілий передав йому ключі та документи на автомобіль марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , він здійснював на ньому перевезення, та лише восени 2016 року продав даний автомобіль ОСОБА_14 , за що отримав 2000 доларів США та ще 1500 доларів США, ОСОБА_14 повинен був йому передати пізніше. Про те, що він автомобіль продав потерпілому не повідомив, та віддав лише частину грошей. Оскільки, ОСОБА_14 грошей йому не віддавав, він у січні 2017 року приїздив до нього до дому, але останнього не знайшов. Будь-яких повноважень щодо продажу вказаного автомобілю він не мав. Під час судового засідання, після надання показань потерпілим та свідком, зазначив, що дійсно він отримавши вказаний автомобіль від потерпілого, зловживаючи довірою останнього, не маючи права на розпорядження даним автомобілем, розпорядився ним з корисливих мотивів, при цьому не повідомляючи потерпілого про даний факт, а продовжував запевняти про те, що поверне автомобіль найближчим часом. В подальшому, обвинувачений змінив свої покази, в частині того, що з ОСОБА_14 у нього був укладений договір оренди вказаного автомобіля, та він передав автомобіль лише у користування, без продажу. З питання зникнення автомобіля, неповернення його ОСОБА_14 до будь-яких правоохоронних органів не звертався. Під час судових дебатів зазначив, що провину визнає у повному обсязі. Цивільний позов, в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, визнає у повному обсязі, в частині моральної шкоди, частково, у розмірі не більше 25000 гривень. У скоєному розкаюється, просив суд суворо його не карати, зобов`язався вжити заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди потерпілому.

Вина ОСОБА_11 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого, свідком в наданих у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні надав показання, що з обвинуваченим його познайомила донька, оскільки останній був знайомим її подруги. На початку 2016 року він вирішив продати належний йому автомобіль марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із чим обвинувачений запропонував придбати у нього автомобіль за 10000 доларів США, але з виплатою суми частками, на що він погодився, довіряючи обвинуваченому як знайомому доньки. Він передав обвинуваченому ключи та документи від автомобіля, а обвинувачений впродовж 2-3 тижнів привіз йому договір, у якому було зазначено про оренду вказаного автомобіля з правом викупу, але стояла печатка дружини обвинуваченого, на що останній повідомив, що вона здійснює підприємницьку діяльність по перевезенню, та саме з цією метою буде придбано вказаний автомобіль. Протягом декількох місяців обвинувачений привіз йому 1000 доларів США, як за оренду автомобіля, а в подальшому перестав з ним спілкуватися. По приїзду із за кордону, у грудні 2016 року, він звернувся до обвинуваченого з вимогою, або передати кошти, або повернути автомобіль, на що останній його запевнив, що у зв`язку із тимчасовими труднощами, він найближчим часом виконає зобов`язання, але в подальшому взагалі зник. Під час обіцянок, щодо повернення автомобіля обвинувачений, постійно зловживаючи довірою потерпілого повідомляв неправдиву інформацію, оскільки наміру щодо повернення автомобілю не мав. На теперішній час спричинену матеріальну та моральну шкоду не відшкодував. Під час судового засідання представник потерпілого та цивільного позивача наполягав, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства, враховуючи його поведінку, зухвале ставлення до вчиненого, позицію щодо постійної зміни показань, а також протягом тривалого часу обіцянки щодо відшкодування шкоди, які не були виконанні.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надала показання, що потерпілий є її батьком, а обвинувачений є знайомим. Так, у середині 2016 року батько повідомив про намір продати, належний йому автомобіль марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , на що обвинувачений зазначив, що в нього є автотранспортна фірма та він бажає придбати вказаний автомобіль. В подальшому, її батько та обвинувачений домовились щодо умов придбання автомобіля, а наприкінці 2016 року, їй стало відомо, що обвинувачений здійснив лише один чи два незначних платежів, та ухиляється від передачі грошей, або повернення автомобіля. Неодноразово повідомляв, що поверне автомобіль, але потім стало відомо, що він його вже реалізував, а кошти витратив на власні потреби.
Вина обвинуваченого ОСОБА_11 , також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження.
Даними з витягу ЄРДР по кримінальному провадженню від 13.05.2017 року за № 0000454, відповідно до якого відомості щодо даного правопорушення були внесені на підставі інформації наданої з матеріалів правоохоронних органів, зокрема рапорту слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області.
Відповідно до постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 05.06.2017р., відповідно до якої, враховуючи висновки авто-товарознавчої експертизи, дане діяння було перекваліфіковано з ч.2 ст.289 КК України, на ч.3 ст.289 КК України, за ознакою завданням кримінальним правопорушенням великої матеріальної шкоди.
Даними з висновку авто-товарознавчої експертизи № 63.2017 від 23.05.2017р., згідно з яким, середня ринкова вартість транспортного засобу, автомобіля марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року виписку, на момент його незаконного заволодіння, становить 226298 (двісті двадцять шість тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 47 копійок.
Відомостями з договору викупу транспортного засобу №22/08-16 укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , відповідно до якого, обвинуваченому було передано в строкове користування транспортний засіб марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року виписку, без права розпорядження ним, та даний договір містить печатку ФОП ОСОБА_15 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_9 .
Даними з інформаційних довідок наданих ГУ НП в Київській області, про те, що системою «ВІДЕОКОНТРОЛЬ Рубіж» в період з 01.09.2016 року по 13.00 годину 10.03.2017 року зафіксовано автомобіль з н.з. НОМЕР_1 у м.Вишгород, та з 01.09.2016 року по 23.59 год. 20.03.2017р. зафіксовано у м.Вишгороді та м.Києві.
Коллегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.
Всі досліджені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні.
Звертаючи увагу на показання обвинуваченого ОСОБА_11 , який постійно під час судових засідань змінював свою позицію, від невизнання провини у повному обсязі, до визнання провини, не оспорюючи фактично викладених обставин, колегія суддів розцінює як спробу уникнути відповідальності. Під час судового засідання, як потерпілим, так і свідком були наданні показання, які узгоджуються між собою та дослідженими під час судового засідання письмовими доказами, а саме в тому, що обвинувачений, будучи знайомий з потерпілим, зловживаючи довірою потерпілого, незаконно заволодів транспортним засобом, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права, обернув його на свою користь, а саме розпорядившись на власний розсуд. Показання обвинуваченого ОСОБА_11 , в частині того, що автомобіль він ОСОБА_14 передав в оренду, спростовуються його попередніми показаннями наданими у судовому засіданні, що вказаний автомобіль він продав, а також розпискою, у якій ОСОБА_11 власноруч зазначив, про те, що вказаний автомобіль він продає. Також, з договору укладеного між потерпілим та обвинуваченим, щодо короткострокової оренди автомобіля, була визначена його вартість у сумі 250000 гривень, таким чином обвинувачений був обізнаний щодо його вартості. З розписки наданою ОСОБА_11 щодо отримання від ОСОБА_14 суми завдатку у розмірі 2000 доларів США, також вбачається, що обвинувачений зазначив, що автомобіль належить його тестю ОСОБА_9 , та він уповноважений розпоряджатися т/з на підставі генеральної довіреності, у той же час, як було встановлено під час судового розгляду обвинувачений не перебував та не перебуває з потерпілим у будь-яких стосунках, та жодної довіреності, на розпорядження автомобілем потерпілим не надавалось, що також підтверджує те, що обвинувачений зловживав довірою як потерпілого, так і інших осіб, зокрема ОСОБА_14 , вчиняючи протиправні дії.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 , у тому, що він в восени 2016 року, зловживаючи довірою потерпілого незаконно заволодів транспортним засобом марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому великої матеріальної шкоди, знайшла своє підтвердження під час судового засідання та його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої шкоди потерпілому.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 289 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 , раніше не судимий; офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває; зі слів обвинуваченого, одружений; має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2013 років народження; за останнім місцем проживання характеризується позитивно.
З урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, позицію потерпілого та його представника, колегія суддів вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у межах мінімальної санкції передбаченою ч.3 ст.289 КК України, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого (наявність на утриманні малолітніх дітей) колегія суддів вважає за необхідне конфіскацію майна не застосовувати.
На думку колегії суддів, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 226 298, 47 грн. та моральної шкоди у розмірі 250000 гривень, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи, середня ринкова вартість автомобіля марки «Merсedes-Benz», моделі 1834, сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року виписку, на момент його незаконного заволодіння, становить 226298 (двісті двадцять шість тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 47 копійок, у зв`язку із чим, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з врахуванням вимог ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. З огляду на перенесені потерпілим душевні страждань, що пов`язані зі незаконним заволодінням його транспортним засобом; зміною умов його життя, пов`язаного з необхідністю постійного пошуку обвинуваченого та автомобіля, а також з огляду на засади розумності і справедливості, ступінь вини обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 підлягають задоволенню у розмірі 10 000 грн.

Арешт, застосований до майна обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 09.10.2017 року, враховуючи часткове задоволення цивільного позову, з врахуванням вимог ч.4 ст.174 КПК України, колегія суддів вважає за необхідним залишити без змін, у зв`язку з відсутністю підстав для його скасування.

Речові докази по справі, у відповідності до ст.100 КПК України, оригінал розписки укладеної між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 про отримання останнім завдатку за проданий автомобіль, який перебуває у матеріалах справи, необхідно залишити на зберіганні у матеріалах справи.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 119, 368-370, 373-374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді застави залишити до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили та у разі не порушення засудженим покладених на нього обов`язків, застава повертається заставодавцю ОСОБА_16 ( АДРЕСА_4 ).
Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання. Відповідно до вимог ст.72 КК України, врахувати тримання під вартою ОСОБА_11 з 09.10.2018 року по 05.12.2018 року.

Речовий доказ, оригінал розписки укладеної між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 про отримання останнім завдатку за проданий автомобіль, який перебуває у матеріалах справи, залишити на зберіганні у матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 у відшкодування завданої матеріальної шкоди суму у розмірі 226 298 (двісті двадцять шість тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 47 копійок та моральної шкоди в суму розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3