печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :
26.04.2019 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 28 лютого 2016 року уповноваженою особою окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара, Російської Федерації, який перебуває у розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексі Російської Федерації.
Відповідно до протоколу затримання особи у ОСОБА_4 виявлено та тимчасово вилучено наступне майно: паспорт РФ № НОМЕР_1 ; загальногромадський паспорт РФ № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; кошти в сумі 331 долар США; печатка підприємства; особисті речі (краватка, щітка, таблетки, канцелярський скоч; туалетна вода; чистка для нігтів; овощечистка); перстень сірого кольору (срібний); дві старовинні срібні монети; а також мобільний телефон 2 штуки.
На адвокатський запит Начальник відділу міжнародного співробітництва Прокуратури Київської області ОСОБА_6 листом від 28.01.2019 року № 14-14-16 14-122 повідомила, що згідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2017 на ОСОБА_4 було покладено обов`язок здати прокурору на зберігання паспорт та в разі наявності інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
На сьогодні строк дії останньої ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2019 року про покладення відповідного обов`язку щодо здати прокурору на зберігання паспорт та в разі наявності інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну закінчився ще 22.03.2019 року.
Таким чином, строк дії зобов`язань, в тому числі відносно зберігання в Прокуратурі Київської області паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 закінчився, а іншої ухвали про продовження дії обовязків ОСОБА_4 на сьогодні не існує.
27.03.2019 року в останньому клопотанні Прокуратури Київської області про застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 було відмовлено взагалі.
Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Проте до початку судового засідання адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник прокуратури Київської області у судове засідання не з`явився, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Судовим розглядом встановлено, що 28 лютого 2016 року уповноваженою особою окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара, Російської Федерації, який перебуває у розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексі Російської Федерації.
Відповідно до протоколу затримання особи у ОСОБА_4 виявлено та тимчасово вилучено наступне майно: паспорт РФ № НОМЕР_1 ; загальногромадський паспорт РФ № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; кошти в сумі 331 долар США; печатка підприємства; особисті речі (краватка, щітка, таблетки, канцелярський скоч; туалетна вода; чистка для нігтів; овощечистка); перстень сірого кольору (срібний); дві старовинні срібні монети; а також мобільний телефон 2 штуки.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування відповідно до протоколу затримання особи у ОСОБА_4 виявлено та тимчасово вилучено наступне майно: паспорт РФ № НОМЕР_1 ; загальногромадський паспорт РФ № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; кошти в сумі 331 долар США; печатка підприємства; особисті речі (краватка, щітка, таблетки, канцелярський скоч; туалетна вода; чистка для нігтів; овощечистка); перстень сірого кольору (срібний); дві старовинні срібні монети; а також мобільний телефон 2 штуки.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна9 - задовольнити.
Зобов`язати прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 та інших службових осіб прокуратури Київської області, негайно повернути ОСОБА_4 вилучені документи, а саме паспорт РФ № НОМЕР_1 ; загальногромадський паспорт РФ № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 .
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1