Справа № 154/1259/16 Провадження № 11-кп/802/92/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не працює, раніше судимого вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року за ч. 1 ст. 305 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців,
засуджено за:
-ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк три роки;
- ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік;
- ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
В силу ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року, та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 за цим вироком визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2017 року до 04 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено попередній заставу.
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 747 грн. 66 коп. витрат за проведення судових експертиз.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, електромонтера Нововолинської філії ПАТ «Волиньобленерго»,

засуджено:
- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 747 грн. 66 коп. витрат за проведення судових експертиз.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 , за попередньою змовою у групі із ОСОБА_8 , знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверних замків, намагався таємно викрасти з автомобіля марки «Мерседес Бенц», р.н.з. НОМЕР_1 , належні ОСОБА_11 речі, а саме: навігатор марки «Pioneer - 5800Т», вартістю 700 гривень, відеореєстратор марки «Pioneer - VR150», вартістю 800 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 200 гривень, бензопилу марки «Штіль», вартістю 2000 гривень, електрочайник вартістю 300 гривень та набір інструментів, вартістю 500 гривень, чим намагалися спричинити потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4500 гривень, виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, так як під час вчинення цього злочину їх дії були виявлені та припинені працівниками поліції.
Крім цього, 10 березня 2016 року, близько 05 години 10 хвилин, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, ОСОБА_7 , знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , під час таємного викрадення майна ОСОБА_11 , з метою уникнути затримання працівниками Володимир-Волинського відділення поліції, які прибули на місце для припинення кримінального правопорушення, здійснив опір працівнику правоохоронного органу оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Володимир-Волинського відділення поліції Нововолинського ВП ТУ НП у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 , який знаходився на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, під час виконання ним своїх службових обов`язків, котрий полягав у активній фізичній протидії законним вимогам поліцейського щодо припинення злочину, а саме умисно наніс удар кулаком в ділянку голови останнього, чим спричинив тілесні ушкодження.
Він же, 10 березня 2016 року, близько 05 години 10 хвилин, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , здійснюючи опір працівнику правоохоронного органу - оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Володимир- Волинського відділення поліції Нововолинського ВП ТУ НП у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 , який знаходився на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, умисно наніс останньому удар кулаком в ділянку голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та забою м`яких тканин обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №67 від 11.03.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
10.03.2016, близько 03 години, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, ОСОБА_8 , знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_4 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверних замків, таємно викрав з автомобіля марки «Мерседес Віто», р.н.з. НОМЕР_2 , належні ОСОБА_13 речі, а саме: автомагнітолу марки «Pioneer DEN-1500USB», серійний номер - НОМЕР_3 , вартістю 1300 гривень, балонову жилетку фірми «Спорт», вартістю 200 гривень, зимові спортивні штани, вартістю 200 гривень, чоловічий камуфляжний светр з капюшоном, вартістю 250 гривень, в`язану спортивну шапку фірми «Спорт», вартістю 100 гривень, 6 великих та 4 малих пластикових лотки, загальною вартістю 350 гривень, 9 квадратних кольорових лотки, загальною вартістю 250 гривень, рушник, вартістю 30 гривень, чохол у якому знаходився дорожній трикутник та відбиваючий жилет, загальною вартістю 100 гривень, набір шестигранних ключів у кількості 7 штук, вартістю 150 гривень, викрутку, вартістю 50 гривень, два тюбика клею для пластмаси, загальною вартістю 150 гривень, 4 автомобільних ущільнювачі, загальною вартістю 160 гривень, герметик для акваріумів, вартістю 50 гривень, набір канцелярських ножів у кількості 8 штук, вартістю 10 гривень, сонячний відбивач для скла, вартістю 100 гривень, ізоляційну стрічку, вартістю 20 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3 470 гривень.
Крім цього, він же, 10.03.2016 року, близько 03 години, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_4 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверних замків, повторно таємно викрав з автомобіля марки «Фольксваген Каравелла», р.н.з. НОМЕР_4 , належні ОСОБА_14 речі, а саме: автомагнітолу марки «CYCLON МР-3005» з електропроводом для антени, вартістю 800 гривень в цілому, мобільний телефон марки «Нокіа С2-01», вартістю 200 гривень, із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 гривень, електричний трійник, вартістю 20 гривень, автомобільні кнопки для перемикання світла, вартістю 250 гривень, дві ручки для підйому скла дверей, загальною вартістю 100 гривень, електричний подовжувач до телевізора, вартістю 50 гривень, акумулятор марки «Веста № », вартістю 600 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2 040 гривень.
Він же, 10.03.2016, близько 04 години, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_5 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверних замків, повторно таємно викрав з автомобіля марки «Фольксваген Пассат ВЗ», р.н.з. НОМЕР_5 , належні ОСОБА_15 речі, а саме: автомагнітолу марки «MYSTERY MAR - 361U», серійний номер - НОМЕР_6 та пульт управління до неї, загальною вартістю 800 гривень, шкіряну сумку із інструментами, загальною вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг GT Е1202», вартістю 100 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1 200 гривень.
Крім цього, він же, 10.03.2016 року, близько 04 години 30 хвилин, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверного замка, повторно таємно викрав з автомобіля марки «Фольксваген Т4», р.н.з. НОМЕР_7 , належні ОСОБА_16 речі, а саме: автомагнітолу марки «CAR AUDIO SYSTEMS», вартістю 500 гривень, 15 літрове пластмасове відро, вартістю 50 гривень, 5 літрову пластмасову каністру, вартістю 40 гривень, рулон прозорого скочу, вартістю 30 гривень, сонцезахисні окуляри, вартістю 80 гривень, набір шестигранних ключів у кількості 9 штук, вартістю 60 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 769 гривень.
Крім цього, він же, 10.03.2016, близько 05 години, в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, за попередньою змовою у групі із ОСОБА_7 , знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому дверних замків, намагався, повторно таємно викрасти з автомобіля марки «Мерседес Бенц», р.н.з. НОМЕР_1 , належні ОСОБА_11 речі, а саме: навігатор марки «Pioneer - 5800Т», вартістю 700 гривень, відео реєстратор марки «Pioneer - VR150», вартістю 800 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 200 гривень, бензопилу марки «Штіль», вартістю 2000 гривень, електрочайник, вартістю 300 гривень та набір інструментів, вартістю 500 гривень, чим намагався спричинили потерпілому майнову шкоду нд загальну суму 4500 гривень, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, так як під час вчинення цього злочину їх дії були виявлені та припинені працівниками поліції.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинувачених, прокурор оскаржує вирок суду з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Просить засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.342 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.345 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та згідно ч.1 ст.71 КК України призначити до відбуття покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) просить зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Також просить засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Під час апеляційного розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вирок щодо нього ще не набрав законної сили, вчинений ним злочин за ступенем тяжкості належить до категорії середньої тяжкості, і на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які заперечили доводи апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подане клопотання про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році", перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Винуватість та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, доведені перевіреними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким судом дано належну юридичну оцінку, та які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
Відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При обранні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказані вимоги закону судом дотримані.

Твердження прокурора про необхідність застосування до обвинувачених більш суворого покарання, на думку апеляційного суду, є безпідставне.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, що він вчинив злочини середньої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

При цьому місцевим судом було враховано, що ОСОБА_7 одружений, має на утримання малолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, та призначено покарання в межах санкцій статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на певний строк.

А остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі, суд визначив на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Проаналізувавши усі обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів, і не може вважатись м`яким.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність посилення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з двох років позбавлення волі до трьох років позбавлення волі та збільшення іспитового строку до трьох років, то вони є безпідставними, виходячи з таких обставин.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до приписів ст.ст.50, 65 КК України врахував, що він вчинив злочини, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Органом досудового розслідування обтяжуючі покарання ОСОБА_8 обставини, не інкримінувались.

Також судом було враховано, що ОСОБА_8 злочини вчинено вперше, він має постійне місце роботи та проживання, за якими характеризується позитивно. Потерпілі не мали до нього жодних претензій та просили його суворо не карати.

Врахувавши всі наведені обставини в сукупності, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, місцевий суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, а остаточне покарання визначив на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і прийшов до обґрунтованого висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та звільнив його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

А тому, проаналізувавши усі обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за поведінкою засудженого.
На думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_8 покарання не є надто м`яким.

Тому законних підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення нового, з мотивів. викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Із клопотання вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_7 народилася дочка, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, обвинувачений не позбавлений батьківських прав та виховує останню, що є підставою для звільнення його від відбування призначеного покарання згідно з п.«в» ст.1 даного Закону.
Положення п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» регламентують, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 06.12.2016 ОСОБА_17 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ батьком є ОСОБА_7 (а.п.71).
Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Обвинувачений вчинив умисні злочини середньої тяжкості у березні 2016 року, вирок щодо нього не набрав законної сили, виховує дочку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не позбавлений батьківських прав.
ОСОБА_7 дав згоду на застосування щодо нього закону про амністію.
Відповідно до положень п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 не входить до переліку осіб, визначених п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він був звільнений Сокальским районним судом від 17.07.2015 від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний злочини, передбачені ч.1, ч.2 ст.185, ч.2 чт.15 ч.2 ст.185 КК України, які згідно з положеннями ч.3 ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Таким чином, формулювання «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин» свідчить, що вчинення особою попередньо або в наступному умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році».
Водночас статтею 86 КК України визначено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Виходячи з вищенаведеного, зазначена норма закону про кримінальну відповідальність передбачає застосування амністії саме до осіб, а не до покарання, а тому не може ставитися у залежність призначення особі покарання за сукупністю вироків з можливістю застосування до неї акта амністії (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 06.11.2018, справа №681/1320/17, судове провадження №51-5243км18).
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та застосування щодо нього положень п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" та звільнення його від відбування покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.03.2017 у виді трьох років позбавлення волі.
За таких обставин, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.71 КК України є безпідставним.
В даному випадку вирок Сокальского районного суду Львівської області від 17.07.2015 щодо ОСОБА_7 повинен виконуватись самостійно.
Згідно з приписами п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
З врахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора частково задовольнити, а вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури задовольнити частково.
Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.03.2017 щодо ОСОБА_7 змінити.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за даним вироком у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Виключити із вироку вказівку про застосування вимог ст.71 КК України.
Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 17.07.2015 щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді