Ухвала
Іменем України

17 грудня 2018 р.

м. Київ
справа № 646/5570/16-к

провадження № 51-9739 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року залишено без зміни.
Ухвалою колегію суддів Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 14 листопада 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

При цьому йому роз`яснювалися вимоги статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
Однак, засуджений вказаних вимог кримінального процесуального закону повторно не дотримався, оскільки не врахував вказівок суду касаційної інстанції.
Зокрема, засуджений повторно на обґрунтування своїх вимог вказує на порушення його прав та свобод під час досудового слідства, при цьому зазначає про штучну деформацію доказів у кримінальній справі, також посилаючись на неправомірні дії працівників міліції, стверджує, що явку з повинною він написав під натиском правоохоронних органів, а захисник, який брав участь під час досудового слідства не надав йому кваліфікованої допомоги.
Наполягає на неправомірності вироку Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року, яким його було засуджено за пунктами 4, 12, частини 2 статті 115 КК до довічного позбавлення волі та наводить доводи своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Свої доводи невинуватості засуджений зводить до вільних пояснень, які викладені в доповненнях до його касаційної скарги на усунення недоліків, однак засуджений не зважив на ухвалу касаційного суду та повторно не зазначив, яких порушень вимог кримінального процесуального закону, було допущено судами при постановленні судових рішень про розгляд його заяви за нововиявленими обставинами.
Тобто засуджений, вказує на недозволені методи досудового слідства під час розслідування кримінальної справи, порядок нанесення ним ударів потерпілому та винуватість ОСОБА_5 у спричиненні смерті ОСОБА_6 , а саме надає на 30-ти листах пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та зазначає про свою невинуватість.
Однак не зазначає, які обставини є ново виявлені та посилаючись на пукти 1-4 частину 1 статті 459 КПК не розкриває ті обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду і які самі по собі, або разом із раніше виявленими, доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить перегляду.

Так, у мотивувальній частині повторної касаційної скарги засуджений надає оцінку доказам у кримінальній справі, однак не вказує на порушення вимог закону при перегляді рішення за нововиявленими обставинами, які регламентуються відповідно до Глави 34 КПК України та мають особливий порядок щодо його розгляду.
До того ж, зміст повторної касаційної скарги зводиться лише до переліку істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону ( в редакції 1960 року) та незаконності вироку суду, однак в ній відсутні доводи та підстави, які передбачені статтею 438 КПК на підтвердження необґрунтованості оскаржуваних засудженим рішень.
При цьому звертаємо увагу засудженого, що відповідно до змісту частини 4 статті 459 КПК обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.
Разом з тим, викладені обставини, на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі, не містять доводів та підстав щодо необґрунтованості оскаржуваних ним рішень, тобто ОСОБА_4 не усунув недоліків на які йому дав вказівки суд касаційної інстанції, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 429, КПК України, Суд
постановив:

повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3