Справа № 170/279/18
Провадження № 1-кп/159/40/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2019 року м. Ковель

Колегія судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 01.04.2018 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрипськ, Шацького району, Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 31 березня 2018 року, близько 19 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя іншої людини, з метою помсти за вбивство свого брата ОСОБА_7 , у підсобному господарському приміщенні взяв господарські вила та приблизно о 20 год. 00 хв. 31.03.2018 прийшов до житлового будинку ОСОБА_10 , мешканця АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходиться потерпілий, де шляхом розбиття віконної шиби відчинив зсередини вхідні двері та проник до будинку. В подальшому, ОСОБА_7 зайшовши до спальної кімнати житлового будинку ОСОБА_10 та утримуючи правою рукою вила, підійшов до ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку власних дій, спрямованих на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_10 наніс останньому один удар вилами в область голови, в результаті чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колотого поранення лівої очиці з пошкодження кісток черепа, твердої і м`якої мозкової оболонок, речовини головного мозку, які супроводжувались крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, суду показав, що проживає в с. Рівне, Любомльського району, Волинської області разом з співмешканкою та трьома малолітніми дітьми. Приблизно 27-28 березня 2018 року, він приїхав в с. Хрипськ, Шацького району, Волинської області до своєї матері допомогти їй по господарству. 31 березня 2018 року, в обідню пору, він з сусідом розпивали спиртні напої. Близько 19 год. 00 хв., цього ж дня, він вирішив піти до жителя с. Хрипськ ОСОБА_11 , що проживав по вулиці Копаївській, для того, щоб вияснити, за що він вбив його брата ОСОБА_7 . Підійшовши до будинку потерпілого, він побачив світло від телевізора, який працював. Вибивши віконне скло на веранді, він відчинив вхідні двері та зайшов до будинку. ОСОБА_10 сидів в кріслі та дивився телевізор. Він підійшов до ОСОБА_10 , між ними зав`язалась сварка, при цьому потерпілий ображав його нецензурною лайкою. Через хвилин 5, потерпілий підвівся, схопив його рукою за горло та почав душити. Він обороняючись, схопив господарські вила, що стояли в кімнаті та наніс ОСОБА_10 один удар в область голови, після чого вирвався та покинув приміщення будинку. З вилами в руках, він вийшов на вулицю, підійшов до річки та викинув вила в річку. Після цього зателефонував в поліцію та розповів про подію, що трапилась. Розкаюється у вчиненому.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, доведено сукупністю досліджених доказів.

Потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_10 був її батьком та проживав в с. Хрипськ, Шацького району. В квітні 2018 року, вона знаходилась в Республіці Польща на заробітках та їй зателефонував чоловік, який повідомив що її батько знаходиться в лікарні м. Любомля. По приїзду в Україну, вона відразу поїхала в лікарню до батька. Батько знаходився у важкому стані та попри старання лікарів через 12 днів помер. Вона дізналась, що батька вдарив вилами ОСОБА_7 . Потерпіла вказала, що її батько був інвалідом, а мати обвинуваченого раніше приходила до батька та допомагала йому по господарству. До цього випадку вона раз на місяць провідувала батька, допомагала йому продуктами та речами. Біля батькового будинку є сарай, де зберігались його вила.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинувачений є його племінником. 31 березня 2018 року він допомагав по господарству односельцям. Від родичів дізнався, що ОСОБА_7 розповів, що заколов вилами ОСОБА_10 , який раніше вбив його брата, після чого попросив викликати працівників поліції та викинув вила в рів. Вказав, що з ОСОБА_10 він раніше був знайомий, допомагав йому по господарству. ОСОБА_10 раніше неодноразово поводився агресивно по відношенню до сусідів.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає в с. Хрипськ, Шацького району, Волинської області. Обвинувачений ОСОБА_7 є її сином. Син ОСОБА_7 знаходився на заробітках в Республіці Польща, а в березні 2018 року приїхав до неї погостювати. Потерпілий ОСОБА_10 два роки назад вбив її старшого сина. Ввечері 31 березня 2018 року, приблизно біля 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 пішов до її співмешканця, а потім вийшов прогулятись. Через деякий час сусіди розповіли, що її син ОСОБА_7 вдарив вилами ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що обвинувачений є сином його співмешканки ОСОБА_9 . Вдень 31.03.2018 він з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, а потім ОСОБА_7 пішов прогулятись. Ввечері ОСОБА_7 йому зателефонував, після чого він з співмешканкою ОСОБА_9 поїхали до річки. ОСОБА_7 їм розповів, що вилами заколов ОСОБА_10 та викликав працівників поліції та швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_7 є чоловіком її дочки та вони разом проживають в с. Рівне, Любомльського району, Волинської області. Її зять ОСОБА_7 перебував на заробітках в Республіці Польща та в кінці березня 2018 року приїхав в Україну, після чого поїхав в с. Хрипськ, Любомльського району, Волинської області провідати свою матір. 31 березня 2018 року, близько 20 год. 00 хв. до дочки зателефонував ОСОБА_7 , який був сильно схвильований та повідомив, що йде до ОСОБА_10 подивитись йому в очі та запитати за що він зарізав його брата. Вона намагалась відмовити зятя та просила нікуди не ходити. Потім вона зателефонувала до поліції, задля того, щоб в с. Хрипськ, Любомльського району приїхали працівники поліції, бо може статись біда. Через деякий час зять знов зателефонував та розповів, що ОСОБА_10 на нього накинувся, а він його поранив вилами.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що працює на посаді слідчого в Шацькому відділі поліції, по даному кримінальному провадженні ним проводились всі слідчі дії. Після приїзду на місце події в с. Хрипськ, Любомльського району, потерпілий ОСОБА_10 відмовився від госпіталізації та розповів яким чином йому були причинені тілесні ушкодження. Через пів години йому стало гірше та ОСОБА_10 був направлений до лікувального закладу. При огляді будинку матері обвинуваченого, ОСОБА_9 показала, де в сараї її господарства зберігались вила. На момент огляду вил на місці не було, куди вони могли зникнути вона пояснити не змогла.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 суду показав, що йому для дослідження були передані історія хвороби та інша медична документація на ОСОБА_10 на підставі чого ним було виготовлено висновок № 69 від 13.04.2018, згідно якого, потерпілому завдані тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення. Між смертю ОСОБА_10 та тілесними ушкодженнями існує прямий причинний зв`язок.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 показала, що висновок № 22МК від 25.04.2018 було зроблено на підставі ухвали слідчого та наданих матеріалів та речових доказів. При цьому, характер та глибина тілесних ушкоджень свідчить про направленість удару потерпілому та неможливість випадкового його вчинення самим потерпілим.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться також дослідженими в судовому засіданнями доказами.

Рапортом (заявою), яка зареєстрована за № 298 від 31.03.2018, про те, що о 20 год. 06 хв. 31.03.2018 від ОСОБА_15 на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_7 , з метою помсти за вбивство рідного брата пішов до потерпілого ОСОБА_10 (а.с.50).

Протоколом огляду місця події від 31.03.2018 з CD-R дисками до протоколу огляду місця події, в ході якого оглянуто житловий будинок по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 та демонстрацією відео фіксації протоколу огляду місця події, від 31.03.2018 року. В ході огляду місця події виявлені та вилучені сліди пальців рук, змиви з слідами бурого кольору, куски скла (а. с. 53-57).

Протоколом проведення слідчого експерименту з CD-R диском до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.04.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 детально показує, яким чином він проник до будинку потерпілого та яким чином наніс потерпілому удар вилами. Зокрема, під час демонстрації відео фіксації слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 , в присутності захисника та понятих, обвинувачений показав, що перелізши через паркан, проник в двір ОСОБА_10 , потім в підсобному приміщенні взяв господарські вила, ними розбив віконне скло та відчинив двері будинку. В подальшому обвинувачений показав, як між ним та потерпілим стався конфлікт, в ході якого він наніс один удар вилами в область голови ОСОБА_10 . Після вчиненого обвинувачений розповів та показав, як він вийшов з будинку, підійшов до річки та викинув вила (а. с. 65-69).

Протоколом огляду речових доказів від 02.04.2018 з ілюстративними таблицями до протоколу огляду, в ході якого оглянуто мобільний телефон марки «Номі» з сім-картою оператора «Київстар» (а.с.72-74).

Протоколом огляду місця події від 01.04.2018 з CD-R диском на якому міститься відео до протоколу огляду місця події, де оглянуто подвір`я господарства по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 . В ході огляду місця події було оглянуто підсобне господарське приміщення. При цьому ОСОБА_9 показує, де знаходились господарські вили, яких на момент проведення огляду приміщення не було (а.с.78-79).

Протоколом огляду місця події від 05.04.2018 з ілюстративними таблицями до протоколу огляду місця події від 05.04.2018, в ході якого оглянуто річку Копаївку, що протікає перед в`їздом в с. Хрипськ, Шацького району, Волинської області, а також оглянуто господарські вила, які ОСОБА_7 викинув (а. с. 80-84).

Протоколом огляду трупа від 13.04.2018 з фото таблицями до нього та CD-R диском, в ході якого оглянуто труп ОСОБА_10 (а. с. 89-90).

Висновком експерта № 69 від 13.04.2018, згідно якого при проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми. Сліпого проникаючого колотого поранення голови в ділянці лівого ока з пошкодженням лівого очною яблука і кісток черепа (передньої черепної ямки зліва), оболонок і речовини головного мозку (внутрішньо мозковий крововилив лівої півкулі мозку з проривом в бокові шлуночки мозку). Набряк набухання головного мозку. Забою м`яких тканин правої половини обличчя. Зламу правої верхньо-щелепної кістки. Рани слизової правої щоки. Пошкодження в ділянці нижньої повіки лівого ока являється колотою раною і могло утворитись від дії предмета колючого характеру. Рановий канал іде прямолінійно спереді назад, дещо знизу вверх і проникає в черепну порожнину. Сліпе проникаюче колюче поранення голови утворилось від дії предмета колючого характеру і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по признаку небезпеки для життя як в момент їх утворення так і в подальшому протіканні. Смерть ОСОБА_10 наступила від сліпого проникаючого колотого поранення лівої очниці з пошкодженням кісток черепа, твердої і м`якої мозкової оболонок, речовини головного мозку, які супроводжувались крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку. Ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої половини обличчя з переломом правої в/щелепної кістки та рани слизової правої щоки могли утворитися від ударної травмувальної дії тупого предмета (предметів) та мають ознаки середньої ступеня тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я. На момент поступлення на стаціонарне лікування ОСОБА_10 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 96-99).

Висновком експерта № 212 від 20.04.2018 з ілюстративними таблицями до нього, згідно якого п`ять слідів пальців рук відкопійовані на відрізки липкої стріч виявлені та вилучені 31.03.2018 під час огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 залишені не пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , а іншою особою (особами) (а.с. 102-110).

Висновком експерта № 11 від 13.04.2018, згідно якого кров ОСОБА_10 відноситься до групи «А» з ізогемаглютиніном анти - «В» системи «АВО». Кров ОСОБА_7 відноситься до групи «О» з ізогемаглютинінами анти - «В» і анти - «А» системи «АВО». На наданих на дослідження марлевих серветках, шматку скла, шматку тканини, рушнику, шматку тканини, предметах одягу: куртці, кофті виявлено сліди крові людини, в яких встановлено груповий антиген «А» системи «АВО». На решті предметах, наданих для дослідження, слідів крові не виявлено. Кров, виявлена в об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_10 і не може походити від підозрюваного ОСОБА_19 (а.с.115-119)

Висновком експерта № 22-МК від 25.04.2018, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колотого поранення голови в ділянці лівого ока з пошкодженням лівого очного яблука і кісток черепа (передньої черепної ямки зліва), оболонок і речовини головного мозку (внутрішньо мозковий крововилив лівої півкулі мозку з проривом в бокові шлуночки мозку). Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень їх розміри, не виключається можливість, що вони утворилися від дії колючого предмета, а саме від дії рогів господарських вил наданих на дослідження. Судячи з розташування раневого каналу травмуючи сила діяла на тіло потерпілого спереду назад та дещо знизу вверх. В момент спричинення потерпілому поранення, потерпілий та нападник були розташовані обличчям один до одного і потерпілий найбільш ймовірно перебував у горизонтальному або близькому до нього положенні (а.с.120-125).

Суд критично оцінює покази ОСОБА_7 та сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченого, як перевищення меж необхідної оборони за ст. 118 КК України.

За нормативним визначенням, умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Доводи обвинуваченого та сторони захисту щодо перевищення меж необхідної оборони були досліджені та перевірені в ході судового розгляду.

В обґрунтування своїх доводів сторона захисту посилається на те, що обвинувачений захищався від протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_10 , який схопив його рукою за горло та почав душити. Обвинувачений в свою чергу не заперечив, що міг після початку словесного конфлікту покинути будинок потерпілого. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_7 , без згоди потерпілого, протиправно, розбивши вікно, проник в будинок ОСОБА_10 . В свою чергу, потерпілий був людиною похилого віку, інвалідом з протезом нижньої кінцівки, тобто не міг швидко піднятись з крісла та догнати нападника, чи причинити йому якусь шкоду.

Аналізуючи надані обвинуваченим покази в судовому засіданні, суд критично ставиться до них в тій частині, що він не мав наміру вбивати потерпілого, а лише бажав захистити себе, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами, характером дій обвинуваченого, спрямованих на позбавлення життя потерпілого та їх послідовності, а саме: активний характер дій щодо цілеспрямованого взяття знаряддя вбивства (господарських вил), направлення обвинуваченим вил саме в область голови потерпілого, його поведінка після вчинення злочину. При цьому обвинувачений не міг не розуміти, що його дії можуть привести до смерті потерпілого.

З огляду на зазначені обставини, судом достовірно встановлено, що створення реальної загрози заподіяння шкоди життю та здоров`ю обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_10 не було. Зазначене свідчить про відсутність стану необхідної оборони.
Обвинувачений ОСОБА_7 не зміг суду пояснити розбіжності в своїх показах та обставинах, що були виявлені та вказані при огляді місця події від 01.04.2018, а саме: при огляді подвір`я матері обвинуваченого, де в її присутності, остання показала місце в якому зберігались в її господарстві вила, а на момент огляду їх не було. Крім того, ОСОБА_7 не зміг пояснити причину розбіжностей в його показах в судовому засіданні, де він показав що господарські вила знаходились в будинку потерпілого та при проведенні слідчого експерименту з його участю, ОСОБА_7 показував, як брав вила з сараю потерпілого. Потерпіла ОСОБА_12 під час допиту, суду показала, що у батька в господарстві були одні вила, після поранення батька вила в сараї були на своєму місці. В своїй сукупності дані покази вказують саме на те, що господарські вила ОСОБА_7 взяв у своєї матері та з ними прийшов до будинку ОСОБА_10 .

Крім того, умисел обвинуваченого, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 підтверджується відтворенням звукозапису повідомлення, що надійшло до ГУНП у Волинській області за телефоном «102» 31.03.2018 від громадянки ОСОБА_15 , яка просить негайно прибути працівників поліції в с. Хрипськ, Любомльського району, Волинської області, оскільки ОСОБА_7 пішов помститись за вбитого брата та може трапитись біда.

Таким чином, суд критично оцінює показання обвинуваченого з приводу того, що у нього не було умислу на вбивство потерпілого, а мало місце перевищення меж необхідної оборони, оскільки ці доводи повністю спростовуються дослідженими доказами. Суд дані покази розцінює такими, що направлені на уникнення відповідальності за скоєне і є способом захисту обвинуваченого.
При цьому, як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003, умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що смерть потерпілого настала після значного проміжку часу після спричинення тілесних ушкоджень, оскільки, згідно висновку експерта № 69 від 13.04.2018, згідно якого смерть ОСОБА_10 наступила від сліпого проникаючого колотого поранення лівої очниці з пошкодженням кісток черепа, твердої і м`якої мозкової оболонок, речовини головного мозку, які супроводжувались крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку. При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт суду показав, що потерпілому завдані тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення. Між смертю ОСОБА_10 та тілесними ушкодженнями існує прямий причинний зв`язок.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, необхідно вирішувати питання про умисел, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
З врахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 були спрямовані на умисне завдання смерті потерпілого.

Суд відкидає покази обвинуваченого щодо відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого, оскільки після спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та розуміючи невідворотність настання його смерті, обвинувачений відразу не вжив жодних заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, натомість втік та приховав знаряддя злочину.

Таким чином, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто у протиправному заподіяння смерті іншій особі та підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 118 КК України не вбачає.
При цьому, суд враховує знаряддя вчинення злочину, яким у даному випадку є господарські вила, неприязні стосунки, які існували між потерпілим та обвинуваченим, оскільки потерпілий ОСОБА_10 умисно позбавив життя брата обвинуваченого при перевищенні меж необхідної оборони, за що був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, характер та локалізацію спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, а саме - сліпого проникаючого колотого поранення лівої очниці з пошкодженням кісток черепа, твердої і м`якої мозкової оболонок, речовини головного мозку, які супроводжувались крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 на момент спричинення ним удару потерпілому в життєво важливий орган голову саме колото-ріжучим предметом (вилами) усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання. При цьому, судом також враховується, що ОСОБА_7 мав можливість уникнути сварки та залишити місце події. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 був особою похилого віку, інвалідом з суттєвою фізичною вадою ампутованою куксою лівого стегна на рівні середньої третини.

Судом також враховується те, що як потерпілий так і обвинувачений під час події перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

За обставину, які пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому.

За обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховується те, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, яка тяжко хворіє, позицію потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 115 КК України, позицію односельчан с. Рівне, Любомльського району, Волинської області, наявність нагороди за володіння військовою справою.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України на строк, наближений до мінімального.

Підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України про що у судових дебатах просили захисник і обвинувачений, колегія суддів не вбачає.
На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку в закону силу залишити попередній тримання під вартою.
На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 12.04.2018 та від 11.05.2018 був накладений арешт на майно.

Суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, тому необхідно скасувати арешт на вказане майно.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертизи.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження заявлений не був.

Керуючись ст. ст. 368 , 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 01.04.2018.

Скасувати арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 12.04.2018 в рамках даного кримінального провадження.

Скасувати арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 11.05.2018 в рамках даного кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- змиви речовини бурого кольору, яка ззовні схожа на кров, яка була вилучена з коврика на порозі при вході в житловий будинок та на полиці у кімнаті кухні, уламки розбитого скла з віконної шиби, уламок розбитого скла з віконної шиби зі слідами речовини бурого кольору, яка ззовні схожа на кров, два коврики з слідами речовини бурого кольору, яка ззовні схожа на кров, частина тряпчаної поверхні меблевого крісла з плямами речовини бурого кольору, яка ззовні схожа на кров, шість слідів пальців рук, які були вилучені в ході огляду місця події, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, знищити;

- балонову куртку темно синього кольору, сині джинси, кофту сірого кольору, черевики чорного кольору марки «PAV», мобільний телефон марки «НОМІ» імеі2: НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта «Київстар» № НОМЕР_3 та флеш-накопичувач на 2 GB, які вилучені 01.04.2018 під час затримання ОСОБА_7 , які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_7

- господарські вила, вилучені в ході огляду місця події від 05.04.2018, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, знищити;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R ТМ «Verbatim» серійний номер: ZE 6271-DVR- J47F4із двома файлами, а саме: 1) .100475 формату mр3 розміром 842 КБ; 2)152256450.100526 формату mр3 розміром 1,12 МБ, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- зразки крові ОСОБА_7 в сухому вигляді та зразки крові ОСОБА_10 в сухому вигляді, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, знищити;

Стягнути ОСОБА_7 витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з дня отримання копії даного вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3