Справа № 589/1028/17
Провадження № 1-кп/589/44/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 на автобусній зупинці біля будівлі РАЦС, що розташована по пров. Шевченка в м. Шостка Сумської області, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , до якого підійшов і привітався. Побачивши у ОСОБА_6 в руках мобільний телефон, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, вихопив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Аlсаtеl 4009D» та пішов з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, не зважаючи на прохання потерпілого повернути майно. Таким чином ОСОБА_4 відкрито заволодів майном ОСОБА_6 - мобільним телефоном марки «Аlсаtеl 4009D», вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/721е від 02.03.2017 - 857 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 14.11.2017 близько 12 год. 10 хв., ОСОБА_4 , проходячи біля кіоску, розташованого поряд з буд. АДРЕСА_2 , побачив в руках неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_4 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підбіг до ОСОБА_7 та з його рук, відкрито вирвав мобільний телефон марки «НUАWЕІ ТІТ-U02», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи 2467 грн., та в якому малася сім-картка мобільного оператора «Київстар», яка для потерпілого матеріальної цінності не має.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши неповнолітньому потерпілому матеріальну шкоду на суму 2467 грн.

Крім цього, 20.11.2017 близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля кіоску, що розташований поблизу залізничного вокзалу по вул. Привокзальній в м. Шостка Сумської області, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майно шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, попросив у неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон, мотивуючи це необхідністю подзвонити, який не мав наміру повертати. ОСОБА_8 , будучи необізнаним про злочинний намір ОСОБА_4 , передав мобільний телефон марки «LG-Е445» в руки останньому, щоб той мав змогу подзвонити, розраховуючи на повернення телефону після здійснення дзвінка. Після цього, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, користуючись надуманим приводом попросив ОСОБА_8 покликати його знайому, яка знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу, на що останній погодився та залишивши мобільний телефон ОСОБА_4 для здійснення телефонного дзвінка, попрямував в приміщення вокзалу. В цей час, ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати мобільний телефон ОСОБА_8 , з вказаного місця зник разом з мобільним телефоном марки «LG-Е445» та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом обману заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: сім-картками мобільних операторів «МТС» та «Київстар», та чохлом до вказаного мобільного телефону марки «LG-Е445», які не мають для потерпілої матеріальної цінності; мобільним телефоном марки «LG-Е445», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи 717 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 717 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Пояснив, що 20.02.2017 біля будівлі РАГС в м. Шостка, не маючи власного мобільного телефону, забрав у свого знайомого ОСОБА_6 мобільний телефон та пішов з місця вчинення злочину разом з телефоном, не зважаючи на прохання потерпілого повернути майно. Крім того, 14.11.2017 року він по вул. Воронізька в м. Шостка Сумської області біля ДПТНЗ "Шосткинське ВПУ", забрав у неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон, який останній тримав у руках. Ці телефони він здав в ломбард. Також, ОСОБА_4 повідомив, що 20.11.2017, знаходячись біля вокзалу в м. Шостка Сумської області, попросив у неповнолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон, щоб зателефонувати, а останнього попросив пройти до приміщення залізничного вокзалу та покликати його знайому, на що ОСОБА_8 погодився, а ОСОБА_4 з телефоном пішов до дому. Обвинувачений зазначив, що критично ставиться до вчинених ним злочинів та щиро розкаюється у вчиненому.

Ані обвинувачений, ані його захисник не оспорювали вартості викраденого майна, не заперечували вірність кваліфікації дій ОСОБА_4 органами досудового слідства.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, кожен окремо, звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, щодо міри покарання поклались на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого і його захисника, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України. Також ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Крім того, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є умисними середньої тяжкості та тяжким злочинами, обставини їх вчинення, а також наступні дані про особу винного. Так, обвинувачений за місцем реєстрації характеризується позитивно, є особою молодого віку, має середню спеціальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має постійне місце проживання в м. Шостка Сумської області, не одружений, проживає разом з бабою, матір`ю, тіткою і її донькою, однак утриманців не має, раніше не судимий.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого, відшкодував заподіяну шкоду. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини. По інших злочинах обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на обставини злочинів, відсутність тяжких наслідків, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України слід призначити у межах, установлених у санкціях відповідних частин зазначених статей КК України, при цьому, за ч. 1 ст. 186 КК України - мінімальне за своїм видом та розміром, а за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Призначаючи покарання за ч.2 ст. 186 КК України, суд враховує відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, у тому числі відшкодування ним заподіяної шкоди, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він є молодою особою, не судимим, його негативне ставлення до вчиненого, що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію прокурора, а тому дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Остаточно призначаючи покарання, суд враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, відсутність тяжких наслідків, а тому за правилами ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим (позбавленням волі строком 2 роки).

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, доводи захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку суд вважає непереконливими з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справі справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ті дані про особу обвинуваченого, на які послався захисник, були враховані судом при визначенні виду та міри покарання, однак виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без реального відбуття ним покарання в умовах ізоляції від суспільства є неможливим з огляду на вчинення ним протягом року трьох умисних злочинів проти власності, їх характер та ступінь суспільної небезпеки.

Приймаючи до уваги обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, враховуючи призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яка була чинна на час вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та яка, виходячи з вимог ч. 2 ст. 4, 5 КК України щодо дії закону про кримінальну відповідальність у часі, підлягає застосуванню в даному випадку, суд також вважає необхідним зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження у період з 21.11.2017р. (день затримання) до 13.03.2018р. (день звільнення з-під варти на підставі ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 13.03.2018р.), а також з 21.11.2018р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_4 у покарання строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2017 року (день затримання) до 13 березня 2018 року (включно), а також з 21.11.2018р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в розмірі 560 грн. 49 коп.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Alcatel 4009 D» - залишити у потерпілого ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «HUAWEI TIT-U02» (з сімкартою) - залишити у потерпілого ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «LG-E445» - залишити у потерпілої ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1