Справа № 204/9283/18
Провадження № 1-в/204/103/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро, в режимі відео- конференції, заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , 1956 року народження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1325 від 13.12.2018 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом і за своїм психічним станом потребує продовження застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.
В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити пояснивши, що психічний стан пацієнта ОСОБА_6 продовжує залишатися нестійким, зумовлює суспільно небезпеку для оточуючих, тому підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні. Також, просив залишити без розгляду вимоги його заяви щодо продовження лікування пацієнта в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2. Зазначив, що на даний час відсутні належні та допустимі умови утримання пацієнта в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.
ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також, згідно наданої до суду письмової заяви, просив продовжити лікування в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2 із посиленим наглядом.

Прокурор ОСОБА_3 вважала необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Зазначила, що враховуючи вимоги ст. 94, 95 КК України, суд не вправі визначати конкретний заклад, в якому особа має проходити лікування. Крім того, на даний час відсутні належні та допустимі умови утримання пацієнта в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.
Захисник просила розглянути заяву представника установи щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок лікарської комісії, суд вважає, що заява представника установи підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Заява ОСОБА_6 в частині направлення його до певного закладу з надання психіатричної допомоги, а саме до Вінницької обласної психіатричної лікарні №2, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 94 ч.1, ч.5, ст. 95 ч.2 КК України, суд має право вирішити питання виключно щодо застосування примусових заходів медичного характеру, перелік яких наведений в частині 1 ст. 94 КК України, а також питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», при вирішенні зазначених питань в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.
Таким чином, визначення закладу з надання психіатричної допомоги не належить до компетенції суду. Вирішення даного питання покладається на відповідний орган Міністерства охорони здоров`я України.
Також, слід залишити без розгляду заяву представника закладу, в частині направлення ОСОБА_6 до певного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах суворого нагляду, а саме до Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.94,95 КК України, ст. 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , 1956 року народження, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про направлення останнього до певного закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відмовити.

Заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про направлення ОСОБА_6 до певного закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом-залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1