В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Шаргород

справа №152/1386/18
провадження 1-кп/152/123/18

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження №0000202 від 11.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 в середині липня 2018 року приблизно о 14 годині прийшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де на землі, біля зруйнованого входу у погріб виявив різного роду металеві предмети, після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав металеву рельсу, довжиною 2,2 м., два металевих перила від ліжка та металеві листи, загальною вагою 95 кг., що належали ОСОБА_6 . Викрадені металеві предмети переніс на подвір`я свого домогосподарства, через декілька днів здав на металобрухт, а отримані гроші використав для власних потреб.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 540,55 грн.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4723/18-21 від 24.09.2018 року ринкова вартість 1 кг. брухту чорного металу, викраденого у ОСОБА_6 , станом на 10.08.2018 року становить 5,69 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту крадіжки, вчиненої при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що в середині липня 2018 року приблизно о 14 годині він зайшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де на землі, біля зруйнованого входу у погріб побачив різного роду металеві предмети, після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав металеву рельсу, довжиною 2,2 м., два металевих перила від ліжка та металеві листи, переніс викрадені металеві предмети на подвір`я свого домогосподарства, через декілька днів здав на металобрухт, а отримані гроші використав для власних потреб.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суда немає. Суд також роз`яснив обвинуваченому, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він в середині липня 2018 року приблизно о 14 годині зайшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де на землі, біля зруйнованого входу у погріб побачив різного роду металеві предмети, після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав металеву рельсу, довжиною 2,2 м., два металевих перила від ліжка та металеві листи, загальною вагою 95 кг., що належали ОСОБА_6 . Викрадені металеві предмети переніс на подвір`я свого домогосподарства, а через декілька днів здав на металобрухт, отримані гроші використав для власних потреб.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 540,55 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 20.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 разом за матір`ю ОСОБА_7 та співмешканкою ОСОБА_8 , має неповну середню освіту. На даний час ніде не працює, проживає за рахунок пенсії матері. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до довідки-характеристики Деребчинської сільської ради, ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, скарги на його поведінку до сільської ради не надходили. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) можливе. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.п. 28 - 31).
З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 3 статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають залишенню у власності потерпілої ОСОБА_6 .

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 286 гривень.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: металеву рельсу довжиною 2,2 м., два металевих перила, металеві листи залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1