Справа № 362/3337/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/549/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України

У Х В А Л А
іменем України
23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
Я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Відповідно до положень ст. ст.75 і 76 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 3 (три) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави на залучення експертів та проведення Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України інженерно-технічних експертиз №12-1/1016 від 26.06.2017 року, №12-1/1018 від 23.06.2017 року, №12-1/1216 від 27.06.2017 року відповідно 1 979 грн. 20 коп., 1 731 грн. 80 коп. та 989 грн. 60 коп., а всього 4 700 грн. 60 коп.,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 18.05.2017 року, близько 12 години 54 хвилини обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ Vida», державний № НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю близько 102-109 км/год на 34 км + 900 м автодороги «Київ Одеса» в напрямку м. Одеси, а саме: на території Васильківського району Київської області поза межами населеного пункту, на ділянці дороги, де проводяться ремонтні роботи, в порушення вимоги п.2.9 а) ПДР України, згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, в порушення вимог п.2.3 б) ПДР України «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, в порушення п.12.9 б) ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», перевищив максимально допустиму швидкість (50 км/год), у зв`язку із чим втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Vida», державний № НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер у Васильківській ЦРЛ.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 158 від 23.06.2017 року, встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 було виявлено: садно на лівому вусі, перелом 8, 9 ребер, розрив брижейки сліпої та клубової кишок, заочеревинний розрив сечового міхура, внутрішньочеревна кровотеча, численні переломи кісток тазу, травматичний шок 3-4 ступеня.
Смерть ОСОБА_11 настала від вищеописаної сполучної травми тіла. Між травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Грубе порушення водієм автомобіля марки «ЗАЗ Vida», державний № НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а), 12.1 та 12.9 б) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд справи. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Прокурор вказує, що в порушення вимог ст. 75 КК України, суд першої інстанції неправильно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання, що, в свою чергу, призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Прокурор звертає увагу на ту обставину, що ухвалюючи оскаржуваний вирок суд першої інстанції виключив обтяжуючу покарання обставину, а саме вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, на думку суду, вона не була доведена матеріалами кримінального провадження та спростована показаннями обвинуваченого і свідків в судовому засіданні, а також зазначив про наявність обставини, що помякшує покарання, а саме щире каяття. Проте, обираючи обвинуваченому міру покарання суд врахував тяжкість скоєного злочину та дані про особу обвинуваченого, а також відсутність пом`якшуючої та наявність обтяжуючої обставини. При цьому у формулюванні обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, вказано, що ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На думку прокурора, вказана обставина доведена матеріалами провадження, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до суперечливих висновків та з`ясування цих обставин має істотне значення для встановлення обсягу обвинувачення і призначення обвинуваченому справедливого покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; захисника, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КК України, під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення розуміється застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК, у випаду визнання особи винуватою у вчиненні злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 ППВУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Так, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Відповідно до положень ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції звільнив обвинуваченого від відбування як основного, так і додаткового покарання, що суперечить вимогам КК України, у зв`язку з чим, було допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, яке полягає в застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.
За таких обставин вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Одночасно, під час нового розгляду в суді першої інстанції слід ретельно перевірити доводи прокурора про ймовірність перебування обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина має суттєве значення при призначенні ОСОБА_7 покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4