справа № 165/72/18
Номер провадження: 1-кп/156/15/19
Іменем України
11 березня 2019 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого оператором за сумісництвом відділення № 2 Нова Пошта представництва м. Нововолинськ філії м. Луцьк, раніше не судимого,
за ч. 1 та ч. 2 ст. 286 КК України,-
встановив:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , 24.11.2017 року, близько 18 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шахтарській, зі сторони вул. Нововолинської в напрямку бульвару Шевченка в м. Нововолинську Волинської області, проявив безпечність та неуважність, не переконався в безпеці руху, не стежив за зміною дорожньої обстановки, перевищив максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак «обмеження максимальної швидкості» (знак № 3.29, відповідно до якого забороняється перевищувати швидкість 40 км/год.), перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, а також, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перебуваючи на перехресті вулиць Шахтарська та Святого Володимира у м. Нововолинську почав здійснювати обгін автомобіля, який рухався в попутному напрямку в місці, де даний маневр заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого, поблизу буд. № 3, що по вул. Шахтарській в м. Нововолинську допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ1117» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ1117» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-медичної експертизи № 145 від 22.12.2017 року отримав тілесні ушкодження: численна, поєднана травма тіла, травми грудної клітки та живота, переломи обох ключиць та 1-6 ребер зліва та 1-8 ребер справа по умовним аксилярним лініям, перелом грудини крововиливи в корені обох легень та під плевру на реберних поверхнях легень, крововилив у середостіння та очагові крововиливи під епікард серця в ділянці його основи; підкапсулярні крововиливи печінки та тріщини і надриви діафрагмальної поверхні печінки; в черевній порожнині біля 1, 0 літри крові; крововиливи в навколо ниркову клітковину обох нирок. Травми верхньої кінцівки: гематома та осадження на тильній поверхні правої кисті. Травми нижніх кінцівок: три садна в ділянці проекції правого колінного суглобу; внутрісуглобовий перелом кісток лівої гомілки. Смерть ОСОБА_10 наступила від шоку, внаслідок отриманої численної, поєднаної травми тіла в результаті ДТП. Виявлені тілесні ушкодження експертно оцінені як смертельні.
Окрім цього, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , 1983 року народження отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з розривом стравохідного відділу діафрагми з пролабуванням шлунка та селезінки в ліву плевральну порожнину, забоєм обох легень, лівобічним субтотальним ателектазом легені та масивним пневмогемотораксом, які за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 1219 від 18.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Також, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , 1983 року народження отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток нижньої щелепи в ділянці 6,7 зубів зліва, які за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 1208 від 14.12.2017 року відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9.а), 10.1, 12.4, 12.0.б), 14.2.в), 14.6.а) 3.29 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2011 року зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 860 від 15.11.2017 року (далі ПДР), а саме:
-п. 1.5. дії, або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;
- п. 2.9. водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння…;
- п. 10.1.перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;
- п.12.9. водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4…;
п. 3.29 забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.
В судовому засіданні обвинувачений, будучи допитаним з приводу пред`явленого обвинувачення визнав себе повністю винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень та показав, що 24.11.2017 року, зранку, він звільнившись після нічного чергування оперуповноваженого Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області мав вихідний. В цей день він знаходився у гаражі та займався ремонтом свого автомобіля, а саме ремонтував обігрів салону автомобіля. Оскільки полагодити даний автомобіль у нього не виходило, він випив алкоголю, а саме 300-400 грамів горілки. Після цього, сів за кермо автомобіля марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та поїхав на вул. Шахтарську, що у м. Нововолинську, де біля магазину «Смак» побачив своїх знайомих - працівників поліції яким запропонував їх підвезти. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 сіли у його автомобіль та під`їжджаючи до перехрестя вулиць Св. Володимира та Шатарська в м. Нововолинську, побачив, що на світлофорі горить зелений сигнал, у зв`язу з чим, він пришвидшив рух свого автомобіля, щоб встигнути проїхати регульоване перехрестя на дозволений сигнал світлофора. Побачиваши, що на полосі його руху, перед світлофором знаходяться кілька автомобілів вирішив їх об`їхати по зустрічній смузі руху. Виїхавши туди, продовжив рух по зустрічній полосі і в той час на зустріч йому виїхав автомобіль марки «ВАЗ1117» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого відбулося зіткнення їх транспортних засобів. Одразу після зіткнення відчув різкий біль в ногах, побачив, що пасажири його автомобіля живі, сказав їм іти в лікарню та повідомив їм, що з ним усе добре. Самостійно з автомобіля вийти він не міг, оскільки був у ньому затиснутий. Певний час його з автомобіля діставали рятувальники за допомогою спецзасобів, а звільнивши відправили його у лікарню, де в подальшому він був затриманий працівниками поліції. Автомобілем керував зі швидкістю більше 80 км./год. У вчиненому щиро покаявся, усвідомив протиправність своїх дій та наслідки вчиненого ним та розуміє, що загинула ні в чому не винна людина, життя якої оцінити неможливо. Просив пробачення у всіх потерпілих, погодився при можливості допомагати їм. Також показав, що він намагався часково відшкодувати потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 збитки, які він їм заподіяв у зв`язку із вчиненням ДТП. При призначенні покарання, просить суд суворо його не карати.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження було визнано не доцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано правильне розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинили смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.
При обранні міри покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого, а саме, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відносяться до злочинів: ч. 1 ст. 286 КК України - злочин невеликої тяжкості та ч. 2 ст. 286 КК України тяжкий злочин.
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у вчиненому та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
До обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив необережні злочини, свою вину у вчиненні яких визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував збитки потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та частково відшкодував потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_10 завдані збитки, має постійне місце проживання, де проживає з своїм батьком який являється пенсіонером та інвалідом ІІ групи, який хворіє на ряд тяжких захворювань та потребує стороннього догляду та допомоги, працює. Судом також береться до уваги те, що в сімейному житті обвинуваченого відбулися суттєві зміни, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_12 у віці 50 років. Також суд враховує виключно позитивну характеристику обвинуваченого з попереднього та теперішнього місця роботи а також з місця його проживання, наявність у нього рідньої сестри, яка навчається на денній формі навчання та не працює, у зв`язку з чим потребує його матеріальної допомоги, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які при призначенні покарання обвинуваченому просять суд призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, визначеної законом, застосувавши ст. 69 КК України та одночасно звільнити його від відбування покарання, застосувавши ст. 75 КК України та не позбавляти його волі.
Разом з тим, незважаючи на зазначені позитивні дані про особу обвинуваченого, суд враховує також ті факти, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, даний злочин вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену небезпеку для суспільства, грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, які призвели до загибелі людини, думку сторони обвинувачення, думку потерпілого ОСОБА_13 та його представника ОСОБА_6 , які при призначенні покарання обвинуваченому просять застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за яими він притягується до кримінальної відповідальності та принципову думку потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, пов`язаного з позбавленням волі.
Врахувавши всі вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкціями статтей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується із застосуванням ст. 70 КК України з призначенням додаткового покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що на думку суду буде необхідним та достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Беручи до уваги зазначене, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та їх наслідки, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, проте вважає, що виправлення обвинуваченого можливе не призначаючи йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, бо, на думку суду, ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства.
Цивільним позивачем ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином. В поданому цивільному позові просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на свою користь відшкодування матеріальної шкоди спричиненої злочином, внаслідок якого настала смерть її чоловіка ОСОБА_10 у вигляді щомісячних платежів, починаючи з 24 листопада 2017 року в розмірі по 5149 грн. 50 коп. довічно. Окрім цього, просить стягнути з обвинуваченого на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000 грн.
Цивільним позивачем ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, внаслідок якого наступила смерть його батька. В поданому цивільному позові потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на свою користь 250000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В судовому засіданні цивільні позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити з підстав, викладених у цивільних позовах.
Вирішуючи питання заявлених цивільних позовів, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно ч.3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого 25.11.2017 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 .
Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 13.07.1974 року та копією паспорта серії НОМЕР_5 підтверджується, що потерпіла ОСОБА_4 являється дружиною загиблого ОСОБА_10 .
Як вбачається з довідки серії ВЛН № 027083 до акту огляду МСЕК від 31.10.2008 року, ОСОБА_4 протипоказана робота з психоемоційним навантаженням та важка фізична праця.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_6 , потерпіла ОСОБА_4 є пенсіонером і інвалідом 3 групи та отримує пенсію, що свідчить про наявність у останньої самостійних доходів.
Цивільне процесуальне законодавство передбачає, що обставини за цивільним позовом з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.
Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.
Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими доказами : довідкою про розмір пенсії або ж довідкою про доходи.
Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого і доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.
Суду не надано потерпілою ОСОБА_4 підтверджуючих доказів того, що допомога її загиблого чоловіка для неї була основним і постійним джерелом її існування, а факт проживання за однією адресою та однією сім`єю із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні, а також не наведено обставин, які б свідчили про потребу позивача у матеріальній допомозі, передбаченою статтею 202 СК України.
Враховуючи, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 фактично перебувала на утриманні загиблого чоловіка ОСОБА_10 , відсутні підстави для стягнення на її користь відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого з підстав передбачених ст.1200 ЦК України, що є підставою для відмови у позові в цій частині заявлених вимог за недоведеністю.
Що стосується відшкодування цивільним позивачам завданої моральної шкоди, суд виходив з наступного.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з послідуючими змінами і доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачем, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди позивачам, з урахуванням характеру та обсягу їх душевних страждань, глибину яких неможливо виміряти, суд визначає з врахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності, виваженості та справедливості.
При цьому, суд враховує ті фактори, що встановити ціну людського життя, повернути чоловіка дружині та батька дітям неможливо, як неможливо і завдану їм моральну шкоду відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи.
Будь-яка компенсація моральної шкоди, не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, оскільки моральні страждання позивачів тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, а можливість повного відновлення їх психологічного стану здоров`я виключена.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілих, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, суд вважає, що розумним та справедливим є стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 220000 гривень на кожного, в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Крім цього, до стягнення з ОСОБА_8 в дохід держави підлягає відповідно до ст. 141 ЦПК України по 768,40 грн. за позовні вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, а всього 1536,80 грн.
Судові витрати по справі за проведення чотирьох судових інженерно транспортних експертиз на загальну суму 8721,38 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.
На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 30.11.2017 року був накладений арешт на автомобіль марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль «ВАЗ1117» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , видане на автомобіль марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки санкції частини першої та другої статті 286 КК України не передбачають конфіскацію майна та не застосовується спеціальна конфіскація, а тому арешт на вказане майно необхідно скасувати.
Долю речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, не порушував умови запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу, обвинуваченому слід залишити визначений йому раніше запобіжний захід у виді домашнього арешту
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання:
-за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - у виді домашнього арешту.
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди, спричиненої злочином, внаслідок якого настала смерть її чоловіка ОСОБА_10 у вигляді щомісячних платежів починаючи з 24 листопада 2017 року в розмірі по 5149 грн. 50 коп. довічно відмовити.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 в їх користь по 250 000 грн. завданої моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_4 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_5 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_8 в користь держави 3569 (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 28 коп. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 489 від 14.12.2017 року); 3569 (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 28 коп. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 490 від 08.12.2017 року); 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 491 від 22.12.2017 року); 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн.., 22 коп. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 544 від 28.12.2017 року), а всього 8721 (вісім тисяч сімсот двадцять одну) грн.. 38 коп.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1