Ухвала

21 березня 2019 року

м. Київ
справа № 263/10568/18

провадження № 51-278 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2018 року щодо нього,
встановив:
Засуджений звернувся з касаційною скаргою в якій порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Водночас засудженому було роз`яснено про наслідки невиконання цих вимог у встановлений строк, а також роз`яснено підставами на яких згідно з ч. 1 ст. 438 КПК суд касаційної інстанції вправі скасувати судові рішення.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК не дотримано. Зокрема, у згаданій скарзі попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку знову не наведено обґрунтування незаконності ухвали, допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування цього рішення на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412,419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Крім того, засуджений посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, що в силу статей 433, 438 вказаного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. Крім того, в скарзі знову не зазначено обґрунтування саме явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності зміни, а не скасування вироку та ухвали на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, зважаючи також на положення статей 50, 65 КК.

Також вимога засудженого про скасування лише вироку суду першої інстанції не узгоджується зі ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга засудженого підлягає поверненню особі, яка її подала.
Зазначене рішення не позбавляє засудженого права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК (з урахуванням ст. 117 цього Кодексу).
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2018 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва