справа № 642/6748/18
провадження № 1кп/642/2/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та Угоду про примирення від 10 грудня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

За адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться приміщення автостанції №2, в якому розташований кіоск з надання послуг у вигляді друку фотознімків, підзарядки мобільних телефонів та продажу аксесуарів до мобільних телефонів, де реалізує свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_6 », де у даному кіоску ОСОБА_4 , неодноразово залишав на підзарядку свій мобільний телефон.

Так, 12 вересня 2018 року близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, залишив на підзарядку у кіоску ФОП « ОСОБА_6 » свій мобільний телефон у корпусі білого кольору, а після надання йому вказаної послуги забрав свій телефон та покинув територію автостанції №2.

Цього ж дня, 12 вересня 2018 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знову прибув до приміщення автостанції №2, розташованої за вищевказаною адресою, де помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який у цей час підійшов до кіоску ФОП « ОСОБА_6 », та залишив на підзарядку свій мобільний телефон марки «Nomi і4510», у корпусі білого кольору, та покинув територію автостанції №2. У цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_5 , шляхом обману продавця кіоску ФОП « ОСОБА_6 ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, що виник раптово, з метою особистого незаконного збагачення ОСОБА_4 , підійшов до кіоску ФОП « ОСОБА_6 » та використовуючи похилий вік продавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той час перебувала у приміщенні вказаного кіоску, попросив повернути йому мобільний телефон марки «Nomi і4510», у корпусі білого кольору, що у цей час перебував на підзарядці у вказаному кіоску, повідомивши при цьому, що саме він залишав його на підзарядку. У цей час ОСОБА_7 , як особа похилого віку, будучи введеною в оману ОСОБА_4 , оскільки останній неодноразово залишав свій мобільний телефон у корпусі білого кольору на підзарядці у вказаному кіоску та будучи запевненою ОСОБА_4 , що вказаний мобільний телефон належить саме йому, добровільно передала йому мобільний телефон марки «Nomi і4510», у корпусі білого кольору, з карткою пам`яті «Kingston» на 8 ГБ, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №23202 від 08.11.2018 ринкова вартість мобільного телефону торгівельної марки «Nomi і4510», у корпусі білого кольору з урахуванням зниження якості від зносу, на момент скоєння злочину, тобто станом на 12.09.2018 становила: 850,00 грн.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 23202 від 08.11.2018 ринкова вартість карти пам`яті «Kingston» на 8 ЕБ, на момент скоєння злочину, тобто станом на 12.09.2018 становила: 127,00 грн.

Після чого, не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , на загальну суму 977,00 грн.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просили суд затвердити угоду про примирення від 10 грудня 2018 року та призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Вивчивши надані документи, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн. Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано і жодних претензій до обвинуваченого потерпілий не має.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди про примирення вповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Обвинувачена та потерпілий заявили, що вони цілком розуміють наслідки затвердження угоди.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує його вік, той факт, що він раніше судимий, не одружений, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації, свою вину в скоєнні злочину визнав повністю.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судово-товарознавчої експертизи № 23202 від 08.11.2018 в розмірі 858грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки експертиза була проведена у зв`язку із вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374, 394, 474- 476 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Угоду про примирення, укладену 10 грудня 2018 року укладену потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi і4510», у корпусі білого кольору, з карткою пам`яті «Kingston» на 8 ГБ,що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити у користуванні потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 23202 від 08.11.2018 року в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят всім) грн. 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1