Справа № 646/7664/18
№ провадження 1-в/646/456/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.18року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції в приміщенні суду клопотання засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторії, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, раніше не судимого та відбуваючого покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 16.12.2009 , яким його засуджено за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 ,70 КК України до 10 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення,-
у с т а н о в и в:

Вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 16.12.2009 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч.2 ст. 156, 70 КК України та засуджено до покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою, працею, наявністю заохочень та повним відшкодуванням шкоди за вироком суду. Крім того, засуджений зазначив, що після звільнення він має намір пройти реабілітацію у Церкві Євангельських Християн Баптистів «Ясна Поляна», адміністрація якої згідна надати йому житло та у подальшому працевлаштувати.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник просили задовільнити клопотання.

Представник колонії у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Прокурор у судовому засідання заперечував проти умовно-дострокового звільнення, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, особової справи, прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи с наступного.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 12.09.2009 засуджений вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 ,70 КК України до 10 років позбавлення волі. Як вбачається з вироку суду, цивільні позови не заявлені, суми до стягнення не присуджувалися. Початок відбуття строку покарання рахується з 25.09.2009р..

Ухвалою Червонозаводського райсуду м. Харкова від 20.02.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього увязнення з 25.09.2009 року по 27.04.2010 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, строк відбуття покарання за вироком суду закінчується 23.02.2019р. На момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж строку призначеного йому покарання.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.04.2002, № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики, наданої Диканівською ВК (№12) вбачається, що за час перебування в Диканівській виправній колонії ОСОБА_6 характеризувався посередньо. Має нестабільну поведінку та нестійкий психоемоційний стан. Неодноразово порушував вимоги режиму тримання та розпорядок дня установи за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені. З метою стимулювання правослухняної поведінки, адміністрацією установи заохочувався 8 раз.

Також з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 працевлаштований з погодинною оплатою праці.

Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

02.06.2017 р. Червонозаводським районним судом м.Харкова, розглядалося питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 за клопотанням останнього. За результатами розгляду судом відмовлено в умовно достроковому звільненні.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.10.2017 р. апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова суду залишена без задоволення.

Судом враховано дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, неодружений, дітей не має, на момент затримання не працював, дані, які його характеризують, відсутність заохочень у 2018 році, і вважає що на даний час ОСОБА_6 саме сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, а тому не вбачає законних підстав для задоволення його клопотання про умовно достроково звільнення.

Доводи засудженого, щодо відшкодування позову у повному обсязі, не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів особової справи, останнім були погашені судові витрати на користь держави у розмірі 802 грн за виконавчими листами. Зазначений факт істотно не впливає на висновок суду щодо виправлення засудженого.

Разом з тим аргументи засудженого щодо його зв`язків з реабілітаційним центром ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо сприяння центру його ресоціалізації суд не бере до уваги, оскільки долучена останнім до клопотання довідка з центру реабілітації не завірена належним чином, що викликає сумнів у її достовірності.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного злочину, один з яких є особливо тяжким, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, які були вчинені відносно малолітніх осіб.

Враховуючи викладене,, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 21.12.2018 року о 14 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1