УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Добровеличківка Кіровоградської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у кримінальному провадженні № 0000461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
19 квітня 2019 року старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

Повноваження прокурора та захисника, які були присутні в судовому засіданні під час розгляду клопотання, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000461, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

18 квітня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

При цьому, слідчий звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на інших учасників даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених до категорії тяжких, що свідчить про недостатність застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та застосування до його підзахисної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на нічний період доби, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також на відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку захисника.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваної, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

У судовому засіданні було встановлено, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000461, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

18 квітня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Пунктами 3, 5 та 6 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити, серед іншого, виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Частиною 1 та 2 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якими є і запобіжні заходи, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, серед іншого, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

Так, з юридичного формулювання підозри, повідомленої ОСОБА_5 , вбачається, що остання підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди. Також ОСОБА_5 інкримінується вчинення привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, суб`єктом зазначених злочинів може бути виключно службова особа. Разом із цим, до свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на нічний період доби слідчим не було додано жодних документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 дійсно має статус службової особи, таких як рішення та накази про призначення на посаду, посадові інструкції тощо. Не були такі документи надані й прокурором у судовому засіданні.

Крім того, клопотання слідчого містить розбіжності, зокрема слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обіймає посаду директора Комунальної установи «Дитяче харчування». У той же час в іншій частині свого клопотання слідчим вказано, що ОСОБА_5 виконує обов`язки генерального директора Києво-Святошинського районного комунального підприємства «Шкільні їдальні» та є заступником директора Комунальної установи «Дитяче харчування», а в частині клопотання, що містить дані, які характеризують особу підозрюваної, взагалі зазначено, що остання працює на посаді саме директора з виробництва Комунальної установи «Дитяче харчування». Аналогічні розбіжності містяться й у повідомленні про підозру, копія якого долучена слідчим до матеріалів клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначені обставини на даний час позбавляють слідчого суддю можливості дійти до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України, наявність якої є обов`язковою підставою для застосування до особи запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Водночас, обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на нічний період доби, слідчий посилається на те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених до категорії тяжких, що, на його думку, дає достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на інших учасників даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, Європейський суд з прав людини, обов`язковість врахування практики якого встановлена частиною 5 статті 9 КПК України, визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу. Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Крім того, слідчий суддя приходить до стійкого переконання, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є практика Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Натомість, небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим (рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» (заява № 14379/88).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що лише тяжкість покарання, яке може бути застосованим до підозрюваної ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України, не може бути вирішальною підставою для висновку про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому, ініціюючи питання про застосування до ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу як домашній арешт на нічний період доби, слідчий не врахував дані про особу підозрюваної, зокрема її вік та стан здоров`я, міцність соціальних та сімейних зв`язків, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, яка страждає на низку тяжких захворювань, репутацію та майновий стан, а також відсутність судимостей.

Окрему увагу слідчий суддя також вважає за необхідне звернути на те, що прокурор у судовому засіданні не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, що в сукупності з вищевказаними обставинами не дає слідчому судді достатніх підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 131-132, 176-178, 181, 184, 186, 193-194, 309-310, 376, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді прокурором, підозрюваним, його захисником може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який знаходиться під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1