Ухвала
іменем України
28 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 752/15384/17
провадження № 51-306cк19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 ,
встановив:
За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України,

що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше

не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Також судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком 16 квітня 2017 року приблизно о 19:05, керуючи автомобілем «Chevrolet Orlando», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по ділянці проведення ремонтних робіт на проїзній частині Дніпропетровського шосе в місті Києві зі сторони вулиці Академіка Заболотного у напрямку села Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області та порушив вимоги пунктів 12.9 б),

1.5, 2.3 б) та 3.25 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого, на рівні шляхопроводу через річку Віта здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався у зустрічному напрямку. Далі автомобіль «Chevrolet Orlando» відкинуло та він зіткнувся з маршрутним автобусом «ХАЗ 3250.22», державний номерний знак НОМЕР_3 ,

під керуванням водія ОСОБА_10 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілі отримали травми, зокрема: ОСОБА_6 отримав легкі,

середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та ОСОБА_8 тілесні ушкодження легкого та середнього ступенів тяжкості
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Не погодившись із постановленими щодо ОСОБА_9 судовими рішеннями потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 звернулися до суду з касаційною скаргою де зазначають про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через м`якість.

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 286 КК, у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності

та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених

дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк

від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
Як видно з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_9 покарання суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК віднесений до категорії тяжких злочинів,

та дані про особу засудженого, який одружений, є інвалідом ІІІ групи, має позитивну характеристику за місцем проживання, не працює, але нагороджений почесними знаками та грамотами за попереднім місцем роботи, є особою раніше не судимою та не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога

та психіатра. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Враховуючи, що суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та зваживши

на вищенаведені обставини, суд правильно призначив ОСОБА_9 покарання

у межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 286 КК в межах інкримінованої статті

та ближче до мінімальної межі розміру санкції вказаної норми кримінального закону.
Таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК за своїм видом та розміром

є пропорційним і співмірним вчиненому та його наслідкам, а також необхідним

і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду в цілому відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Враховуючи те, що касаційні вимоги потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , є необґрунтованими,

а також те, що інших доводів, які були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі особи не навели, суд касаційної інстанції вважає, що у цій справі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3