Ухвала
іменем України
14 січня 2019 року

м. Київ
справа № 139/1170/17

провадження № 51-96 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року,
встановив:
За вироком Барського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50 000 грн та 2010 грн 85 коп. у рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідно.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року вирок Барського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо засудженого. Посилається на недопустимість доказів у кримінальному провадженні, яким, на його думку, суд надав неправильну оцінку, чим ставить під сумнів доведеність винуватості його підзахисного.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

До того ж захисник наводить перелік норм кримінального процесуального закону без належного обґрунтування такої позиції щодо їх порушення в конкретному кримінальному провадженні, а також не зазначає з яких підстав, передбачених статтею 438 КПК, на його думку, слід скасувати оскаржувані судові рішення.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджено всебічно, повно й об`єктивно.

При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3