Справа № 161/3267/18 Провадження №11-кп/802/154/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальні провадження за 0000985, №0002096 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луцьк, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий:
1. 04.11.2009 Луцьким міськрайонним судом з ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік;
2. 12.05.2010 Луцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;
3. 17.07.2013 Луцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,
засуджений:

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 07 лютого 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме 03.03.2017, а також з 07.02.2018 по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 :
- в користь потерпілої ОСОБА_9 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень завданої матеріальної шкоди;
- в користь потерпілого ОСОБА_10 10 000 (десять тисяч) гривень завданої матеріальної шкоди.
Вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що близько 02 години 55 хвилин 03.03.2017 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом зняття скла віконної рами проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чуже майно, а саме грошові кошти у сумі 216 гривень, належні потерпілій ОСОБА_11 , після чого, внаслідок спрацювання звукової сигналізації покинув приміщення магазину, маючи при собі викрадені гроші та в подальшому будучи виявленим потерпілою та її чоловіком ОСОБА_12 продовжив вчиняти дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами, які викинув в момент втечі, чим вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але з причин, що не залежали від його волі злочин не було закінчено, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_12 .
Окрім цього, ОСОБА_7 , в ніч з 06.05.2017 на 07.05.2017, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через огорожу проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки, повторно, таємно викрав зі стіни альтанки, яка знаходилась на території вищевказаного подвір`я, супутникову антену на три конвертора марки Eur sky, серійний номер D, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 52 від 15.02.2018 становить 593 гривні 03 копійки, після чого з приміщення альтанки таємно викрав обігрівач марки «UFO» вартістю 2000 гривень, телевізор марки «LG» вартістю 6000 гривень, тюнер вартістю 2000 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 10 593 гривні 03 копійки.
Він же, в ніч з 01.10.2017 на 02.10.2017, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через незамкнену хвіртку, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження вікна проник до господарського приміщення звідки, повторно, таємно викрав електродриль вартістю 500 гривень, шліфувальну машинку марки Riber Profi WS 10-125 вартістю 1000 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1500 гривень
Окрім того, ОСОБА_7 , в ніч з 06.02.2018 на 07.02.2018, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через незамкнену хвіртку, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_5 , де через незамкнені двері проник до приміщення гаража, звідки повторно таємно викрав акумуляторну батарею «Tornado 6СT50A112V420A (EN) Ista», серійний номер , вартість якої згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 27 від 12.03.2018 становить 283 гривні 48 копійок, після чого, шляхом вільного доступу, через незамкнені двері проник до складського приміщення, яке знаходилось на території вищевказаного подвір`я, звідки потворно таємно викрав 1 візок сірого кольору з гумовими колесами чорного кольору (кравчучку), вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 52 від 15.02.2018 становить 288 гривень 33 копійки, 4 банки ємністю 1л, консервації тушонки, вартістю по 100 гривень кожна, на загальну суму 400 гривень, 1 відро із смальцем, ємністю 1000 г, вартістю 100 гривень, після чого діючи з єдиним умислом, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення літньої кухні, яка знаходилась на території вищевказаного подвір`я, звідки повторно таємно викрав 3 тушки птиці, які знаходились у холодильнику, вартістю по 300 гривень кожна, на загальну суму 900 гривень, 2 плетених кошики, які знаходились у приміщенні літньої кухні, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 52 від 15.02.2018 становить 120 гривень кожен, на загальну суму 240 гривень, а також, 1 моток кабелю коричневого кольору, довжиною 7 м, вартість якого згідно вищевказаного висновку становить 56 гривень 21 копійку, 1 моток кабелю чорного кольору багатожильного, довжиною 15 м, вартість якого згідно вищевказаного висновку становить 199 гривень 50 копійок, 1 моток кабелю білого кольору, одножильного, довжиною 20 м, вартість якого згідно вищевказаного висновку становить 133 гривні, 1 моток кабелю чорного кольору одножильного, довжиною 50 м, вартість якого згідно вищевказаного висновку становить 332 гривні 50 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 2933 гривні 02 копійки.
В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає, що кваліфікація його дій за ч.3 ст.186 КК України є невірною. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 на ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та врахувавши обставини, які пом`якшують покарання, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (років) років.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи скарги, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 вимог і положень зазначених законів дотримався.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цими злочинами, сторонами провадження не оспорюються, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, не перевіряються.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 винним себе у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за епізодом викрадення грошей з магазину «Рогалики», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 43/4, який було кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України визнав частково і пояснив, що під час скоєння викрадення майна потерпілого в нього не було умислу на грабіж, а також те, що одразу після того, як був помічений, викинув гроші.
Проте, його вина у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , з яких вбачається, що приблизно в березні 2017 року вночі, почувши як спрацювала сигналізація в магазині «Рогалики», він вибіг на вулицю де, обійшовши кругом магазину, побачив обвинуваченого, який вистрибував з вікна туалету магазину на двір. Зазначив, що саме в цей час він почав кричати, однак ОСОБА_7 не реагував та побіг далі, та вистрибнувши на паркан, намагався залишити територію подвір`я, однак він схопив його та тримав до приїзду працівників поліції;
-показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що приблизно у 2017 році вночі прокинулася від звуку сигналізації та вийшовши на подвір`я будинку побачила чоловіка, який повис на паркані, а батьки тримали його за ноги, при цьому вікно до належного їм магазину було розбито. Після цього, вона викликала поліцію;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 від 03.03.2017 року, в ході якого було вилучено пару взуття та грошові кошти;

-протоколом огляду місця події від 03.03.2017 з оформленими фото таблицями, з якого вбачається, що за місцем проживання потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 було зафіксовано вибите вікно в приміщенні магазину «Рогалики», слід від низу взуття в приміщенні магазину, а також грошові кошти у сумі 216 гривень, вилучені на подвір`ї поблизу магазину;

-протокол огляду (грошових коштів) від 07.03.2017 року;

-висновком експерта №117 від 17.03.2017 року, з якого вбачається що слід, вилучений в ході огляду місця події по АДРЕСА_2 , за відбитками збігається з слідом виду взуття, вилученого в ОСОБА_7 в ході затримання;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого вказаний свідок відтворив обставини затримання ним ОСОБА_7 на території подвір`я в АДРЕСА_2 , поблизу магазину «Рогалики».
Заперечення ОСОБА_7 в вчинені грабежу перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання потерпілого, свідка, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, та які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, переконливо свідчать про те, що вина ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненим повторно, поєднаним з проникненням у інше приміщення, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчивши злочин з причин, які не залежали від його волі, є доведеною, а його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він не намагався заволодіти коштами, оскільки їх викинув в момент втечі, а тому його дії слід кваліфікувати, як таємне викрадення, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Так згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
В даному випадку дії ОСОБА_7 були розпочаті як крадіжка, проте були виявлені потерпілим. ОСОБА_7 , незважаючи на реакцію (крики) потерпілого, продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння коштами, а саме будучи виявленим в той час, як вистрибував з вікна туалету магазину та почувши крик потерпілого, пробіг кілька метрів, тримаючи кошти при собі, тобто продовжив свої дії з метою заволодіння майном. Далі, ОСОБА_7 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденими коштами, але, зрозумівши, що не встигне із ними втекти, викинув їх біля паркану. При цьому, в даному випадку не має значення спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на вчинення крадіжки.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України і підстав для їх кваліфікації за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції наведено не було.

Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив чотири епізоди умисних корисливих злочинів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення, та вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції статтей кримінального закону за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Обране ОСОБА_7 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Підстав для зміни чи скасування вироку та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, а так само і скасування вироку з призначенням більшого строку покарання з мотивів, наведених в апеляціях обвинуваченого та прокурора апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий:

Судді: