справа № 462/5722/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0002091 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Львова, українця, громадянина України,

проживає за адресою: АДРЕСА_1

раніше судимого, востаннє 31.10.2008 року Залізничним

районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України на 6

років позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 08.06.2018 року приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи на зупинному пункті "Городоцька", що поблизу будинку № 243 по вул. Городоцькій у м. Львові, на грунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив останному у відповідності до висновку судово-медичного експерта № 590 від 25.06.2018 року забійні рани лівої надбрівної ділянки, синці на обличчі, крововилив у білковій оболонці лівого ока, садна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України, так як останній вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Окрім цього, ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим, востаннє 31.10.2008 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК УКраїни на 6 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин, а саме 13.08.2018 року близько 13.30 год., перебуваючи у сквері по вул. Ряшівській, 1 у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю стороннньої уваги за ним, а також тим, що потерпіла ОСОБА_7 розмовляла в цей час по іншому телефону, викрав у неї мобільний телефон марки "Xiaomi" Мі6 imeil 1: НОМЕР_1 , imeil2 НОМЕР_2 , який знаходився поруч, вартість якого згідно фіскального чеку від 09.02.2018 року становить 11328,97 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 08.06.2018 року, перебуваючи на зупинному пункті "Городоцька" на грунті раптово виниклого конфлікту умисно наніс удар кулаком ОСОБА_6 , чим завдав йому легкі тілесні ушкодження. Окрім цього 13.08.2018 року, перебуваючи у сквері по вул. Ряшівській, 1 у м. Львові таємно викрав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , яка в цей час розмовляла по іншому телефону. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 та ч. 2 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження та таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочини, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 є злочинами невеликої тяжкості та середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, перебуває на обліку у наркологічному диспансері, не працює, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді громадськх робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України та позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки "Xiaomi" Мі6 повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1