УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року
м. Київ

справа № 541/2006/18

провадження № 51-844 впс 19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні подання Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000339 щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

установила:

До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло подання Полтавського апеляційного суду про направлення згаданого провадження з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.
Подання мотивовано тим, що стосовно вказаного обвинуваченого є два різних кримінальних провадження, одне з яких (№ 0000339) було скеровано прокуратурою Полтавської області до Миргородського міськрайонного суду, а інше (№ 0001212) перебуває на розгляді в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, за рішенням якого ОСОБА_5 утримується під вартою в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)». Обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується брати участь у розгляді провадження в режимі відеоконференції, а тому Миргородський міськрайонний суд упродовж 5 місяців позбавлений можливості провести підготовче судове засідання. Водночас автор подання зазначає, що до вказаного місцевого суду надійшло також клопотання прокурора про направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду подання, проте вони в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання. Клопотань про відкладення розгляду подання не надходило.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в поданні, та додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає на таких підставах.
У силу положень ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Однак визначених законом підстав для направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у поданні не наведено.
З обвинувального акта вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000339 інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив у межах територіальної юрисдикції Миргородського міськрайонного суду, до якого і було скеровано справу для розгляду по суті.
У кримінальному провадженні № 0001212 злочин було вчинено в межах територіальної юрисдикції Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.
У поданні фактично порушується питання про обєднання двох різних справ, що в аспекті ст. 34 КПК не належить до компетенції Верховного Суду, а вирішується в порядку ст. 334 цього Кодексу.

З огляду на викладене Верховний Суд не вбачає правових підстав для передачі кримінального провадження щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Крім того, згідно з наявними у Верховному Суді матеріалами цей Суд ухвалою від 27 лютого 2019 року відмовив у задоволенні клопотання прокурора про направлення згаданого кримінального провадження з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.
Отже, подання Полтавського апеляційного суду слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 34 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Подання Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000339 щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3