КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року про повернення скарги особі, що її подала, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, повернуто особі, яка її подала.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на вимоги ст. 304 КПК України, згідно якої, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності, а оскільки зі скаргою на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку 22.04.2015 року, заявник звернувся лише 24.05.2018 року, тобто з пропуском встановленого десятиденного строку на оскарження і у своїй скарзі не порушує питання про поновлення цього строку, слідчий суддя, на підставі п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, повернув скаргу особі, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Генеральну прокуратуру України витребувати у ПАТ «Державний ощадний банк України» гроші в сумі 516 000 гривень та повернути йому вказані грошові кошти, які були вилучені під час обшуку його житла.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що 22.04.2015 року в межах кримінального провадження № 0001610 (які пізніше були об`єднані з кримінальним провадженням №0000007) працівниками Генеральної прокуратури України проведено обшук його житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені належні йому грошові кошти в сумі 516 000 гривень. 16.11.2015 року за результатами досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000007 старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження, при цьому, пунктом 3 резолютивної частини цієї постанови визначено повернути законним володільцям документи, речі та матеріальні цінності, що були вилучені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000007. В ході досудового розслідування арешт, в порядку ст. 171 КПК України, на вилучені під час обшуку грошові кошти, не накладався.

Також вказує, що повернення вилучених коштів, наразі можливе лише за умови виконання виключно Генеральною прокуратурою України вимог договору №956 з ПАТ «Державний ощадний банк України» про відповідальне зберігання цінностей (документів) від 16.04.2015 року, проте, жодних дій, визначених цих Договором, аби повернути йому зазначені кошти, Генеральна прокуратура України безпідставно не вичиняє.

На переконання апелянта, слідчий суддя дійшов безпідставного висновку щодо пропуску ним строку на оскарження бездіяльності прокурора Генеральної прокуратури України, оскільки неповернення прокурором вилученого під час обшуку майна відразу по закінченню строку для внесення ним до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не позбавляє його обов`язку повернути тимчасово вилучене майно, згідно з вимогами ст. 169 КПК України, після закінчення встановленого нормами кримінального процесуального закону строками, тобто в даному випадку така бездіяльність прокурора носить триваючий характер і продовжується до цього часу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_5 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року, в якій просить поновити йому пропущений строк, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали було отримано лише 05.09.2018 року, а без своєчасного отримання повного тексту судового рішення скаржник не міг визначити необхідність подання апеляційної скарги, її мотивування, що є обов`язковим елементом апеляційної скарги.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що пропущений він був з поважної причини, а тому вважає можливим поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_5 , перевіривши матеріали судового провадження за скаргою та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001610 від 20.11.2014 року та просив зобов`язати Генеральну прокуратуру України повернути належні йому грошові кошти в сумі 516 000,00 грн., які були вилучені під час обшуку його житла 22.04.2015 року.

Під час розгляду цієї скарги слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001610 від 20.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України і в рамках цього кримінального провадження 22.04.2015 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого були вилучені грошові кошти в розмірі 516 000,00 грн., які належать останньому. Дане кримінальне провадження № 0001610 об`єднано з кримінальним провадженням №0000007 від 21.01.2014 року та присвоєно №0000007, яке 16.11.2015 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національно поліції в м. Києві було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення ОСОБА_5 його скарги на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна з тих підстав, що скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, слідчий суддя виходив з того, що вилучення майна, про повернення якого ставиться питання у скарзі ОСОБА_5 відбулось 22.04.2015 року під час проведення обшуку за місцем його проживання, однак зі скаргою до слідчого судді останній звернувся лише 24.05.2018 року, тобто поза межами процесуального строку на оскарження такої бездіяльності.

Проте з таким висновком слідчого судді, колегія суддів погодитись не може та вважає, що рішення про повернення скарги особі, яка її подала підлягає скасуванню з огляду на наступне.

За приписами ч. 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна , інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Аналіз змісту вказаної норми закону свідчить про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора протягом визначеного строку (не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна) подати до слідчого судді клопотання про арешт майна, а за умови не виконання цього обов`язку, у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого у часі не обмежений, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його реалізація, тобто фактичне повернення особі вилученого майна.

З матеріалів судового провадження за скаргою ОСОБА_5 вбачається, що вилучені 22.04.2015 року під час проведення обшуку за місцем його проживання грошові кошти в сумі 516 000,00 грн., згідно з вимогами ст. 169 КПК України не повернуті, арешт на зазначені кошти, в порядку ст. 171 КПК України не накладався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не мав достатніх підстав для повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку, оскільки така бездіяльність має триваючий характер.

За наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду скарги ОСОБА_5 в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, повернуто особі, яка її подала скасувати та призначити новий розгляд скарги ОСОБА_5 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3