В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін та учасників провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 1-кп/130/141/2019 (справа 130/1549/17), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 14 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Северинівка Жмеринського району, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, інваліда другої групи, невійськовозобов`язаного, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 1 березня 2017 року, близько 16-20 години, перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , під час сварки з сусідом ОСОБА_5 , який перебував на території свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , з метою нанесення тілесних ушкоджень предметом, що схожий на металевий прут, умисно наніс через вічко паркану один прямий удар в область правого ока ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді забійно-рваної рани верхньої повіки правого ока, перелому медіальної стінки правої очниці, забою м`яких тканин правої орбітальної ділянки.
Досудовим слідством дії обвинуваченого кваліфіковано за частиною другою статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Потерпілим заявлено цивільний позов у відшкодування 7192,13 грн. матеріальних збитків та 50000 грн. моральної шкоди, а також 6000 гривень у відшкодування витрат на захисника (т.1 а.с.18-20, т.2 а.с.24).
Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю, цивільний позов не визнав повністю, суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_5 вони сусіди, перебувають у давніх неприязних відносинах. 1 березня 2017 року обвинувачений зранку встав, погодував кролів, пішов в магазин, коли повертався, то бачив ОСОБА_5 біля прокуратури, однак з ним не спілкувався, прийшов додому, приготував обід, відпочив і пішов прибирати в кролячій клітці. Дану процедру він здійснює за допомогою сапи. Почув, що до нього нецензурно виражається ОСОБА_5 , який повернувся з міста, ніс в руках пакет, був п`яний. Обвинувачений ОСОБА_7 у відповідь теж нецензурно виразився. Тоді ОСОБА_5 знову його обізвав та сказав, що зараз подзвонить браткам, його вивезуть в ліс, поб`ють, живцем закопають, поставив свої речі під огорожу сусіда та почав телефонувати комусь, кажучи, що йому потрібна допомога Роми. Дана подія відбувалась близько 16 години, обличчя в потерпілого вже було в крові, коли він повернтувся з міста, вважає, що удар міг бути нанесений кулаком, оскільки якби була застосована арматура, як каже потерпілий, то можна було б пробити голову. Конфлікт відбувся навпроти входу до частини будинку доньки обвинуваченого. Обвинувачений викликав поліцейських, оскільки злякався погроз ОСОБА_5 . З вулиці Затишна прибіг свідок ОСОБА_9 , взяв речі потерпілого і самого ОСОБА_5 забрав додому. Обвинувачений залишився їх чекати на вулиці. Через десять хвилин приїхала «машина швидкої допомоги», за ними поліція і всі пішли до будинку потерпілого. Потім, коли ОСОБА_5 поїхав в лікарню, поліцейські зайшли до нього, відібрали в нього пояснення, слідчий ОСОБА_10 заглянув в клітку, у контейнер, який був відчинений, опитав робочих, які клали плитку в будинку. З міста прийшла дочка обвинуваченого, запитала, що сталось та він повідомив, що ОСОБА_5 прийшов з містя п`яним та почав його ображати та чіплятись. Категорично заперечив застосування лопати з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, так як сітка є вищою його голови, а також категорично заперечив нанесення потерпілому тілесних ушкоджень армованим прутом в око, стверджуючи, що потерпілий уже прийшов з міста із закривавленим обличчям. Висновок про стан сп`яніння потерпілого обвинувачений зробив тому, що знає, що потерпілий зловживає алкоголем та веде себе неадекватно. Не заперечує у разі визнання його винуватим у цьому злочині щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від покарання згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви (т.1 а.с.113). Цивільний позов ОСОБА_5 не визнає у повному обсязі, оскільки він злочину не вчиняв, а тому відшкодовувати витрати на лікування, моральну шкоду та витрати на захисника не буде.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена безпосередньо дослідженими та оціненими судом окремо та у їх сукупності такими доказами: показаннями потерпілого, свідків, матеріалами судового провадження.
Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 01.03.2017 року зранку він був у дитячому садочку в доньки на святі, яке було присвячено весні та восьмому березню, а потім в місті, де здійснював покупки, зустрів кума ОСОБА_11 , із яким випили по 100 коньяку, однак в стані алкогольного сп`яніння не перебував, пройшлися із ним до аптеки, розпрощались близько 16 години та потерпілий пішов додому. В руках у нього були пакет та відеокамера, на яку він знімав свято у дитсадку. По дорозі додому він зустрів знайомого ОСОБА_12 , із яким переговорив до 5 хвилин і близько 16.20-16.30 години зайшов на територію свого домоволодіння з боку АДРЕСА_2 , звідки до нього додому веде алейка, відгороджена від сусіднього домоволодіння, яке належить обвинуваченому ОСОБА_7 , парканом, який виготовлений із сітки «рябиця». Із ОСОБА_7 потерпілий тривалий час перебуває у неприязних відносинах, та зробив обвинуваченому зауваження з приводу сміття, яке наявне з його сторони і сиплеться на територію потерпілого, необрізані дерева, які зачіпають лінії електропередач, крольчатник та інше. ОСОБА_7 , із використанням нецензурної лайки та погрозами замахнувся із своєї сторони лопатою, щоб вдарити потерпілого. При цьому потерпілий вважає таку дію можливою, оскільки з боку обвинуваченого земельна ділянка є вищою, а з його сторони нищою. Потерпілий поставив речі, які ніс в руках на відстані близько 1,2 м. від паркану обвинуваченого, вихопив лопату в обвинуваченого та закинув її назад на територію домоволодіння обвинуваченого, при цьому так само нецензурно виражався. Далі потерпілий, стоячи паралельно сітці, нагнувся, щоб взяти речі, почув скрип дверей сараю обвинуваченого та «боковим зором» побачив, що той до нього наближається, повернув голову до обвинуваченого, який в цей момент через вічко сітки наніс прицільний удар в око потерпілого довгим металевим прутом арматурою. Потерпілий почав голосно кричати та в цей момент до нього підбіг його знайомий, із яким він раніше телефоном домовився про зустріч вдома в потерпілого ОСОБА_13 , який був на подвір`ї потерпілого та зайшов з боку вулиці Тельмана. ОСОБА_13 міг щось бачити, оскільки перебував на подвір`ї та прибіг на місце події буже швидко, викликав швидку, можливо поліцію, дружину потерпілого, яка була на роботі. Потерпілий був дуже збуджений, нервувався, оскільки відчував біль, із рани йшла кров. У лікарні в м.Жмеринка йому сказали, що він втратив око, а тому за його наполяганням його було госпіталізовано до обласної лікарні імені Пирогова, де він стаціонарно лікувався з 1 по 13 березня 2017 року. До поліції із заявою звернувся одразу, як виписався і з лікарні. На лікування він витратив 7192,13 грн. на відповідні процедури та купівлю ліків. На надання правової допомоги витратив 3000 грн. під час першого розгляду справи та ще 3000 грн. під час повторного розгляду справи. Злочином йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50000 грн, і яка виразилась в ушкодженні здоров`я, перенесенні болю та страждань, необхідності лікування, яке він продовжує і в теперішній час, переживаннями з приводу можливої втрати органу. Також дану подію бачив його малолітній син, який злякався. Вся родина дуже переживала. До цього часу він відчуває наслідки травми, а саме й нього сльозиться око, він постійно використовує краплі. Просив стягнути з обвинуваченого на його користь вищевказані суми.
Представник цивільного позивача ОСОБА_6 позов ОСОБА_5 підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що всі понесені матеріальні витрати підтверджені чеками та квитанціями які придбавались на території лікувального закладу в аптечних пунктах та за призначенням лікарів, потерпілому було проведено оперативне втручання, здійснювались платні обстеження. Моральна шкода обґрунтована тими переживаннями з приводу пошкодження ока та можливої втрати зору потерпілим, які він переніс, його переживаннями за родину.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що можливо і першого березня 2017 року він по телефону домовився із потерпілим ОСОБА_5 про те, що він приїде до нього додому ремонтувати автомобіль, так як у того є оглядова яма. Свідок заїхав близько 16 години на подвір`я потерпілого із боку вулиці Тельмана, де є заїзд до гаража. Перебував на подвір`ї та чув спочатку сварку та лайку, а потім крик та одразу побіг на другу сторону від будинку, де є алейка, з якої є інший вихід з подвір`я. Там він побачив потерпілого у якого було травмоване праве око, із рани йшла кров, а також побачив обвинуваченого ОСОБА_7 , який тримав в руках металічний ржавий прут, довжиною близько 1,20 метра. Потерпілий і обвинувачений перебували біля сарайчика, який стояв на території обвинуваченого. Речі потерпілого лежали на землі. Потерпілий сказав, що обвинувачений хотів його вбити заколоти. Самого удару свідок не бачив. Далі свідок викликав «швидку допомогу», дружину потерпілого. Хтось викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що вони із потерпілим ОСОБА_5 куми та 1 березня 2017 року вони в другій половині дня зустрілись у м.Жмеринка на площі, коли потерпілий повертався із дитячого садочка, ніс в руках пакет та відеокамеру. Вони зайшли в гастроном, випили по 50 грам горілки, поспілкувались та пройшли до аптеки, постояли ще хвилин десять, та потерпілий пішов додому. У нього не було ніяких видимих травм. Із місця, де вони попрощались, до дому потерпілого було близько 500-600 метрів та свідок ще близько ста метрів бачив потерпілого, як той йшов додому. Потім від дружини потерпілого свідку стало відомо, що у цей день, коли вони бачились, у потерпілого був конфлікт із сусідом та ОСОБА_5 отримав травму ока.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що в березні 2017 року він по АДРЕСА_3 , де проживає друг свідка, зустрів потерпілого ОСОБА_5 , який проживає за кілька будинків на цій же вулиці. Вони привітались, перекинулись кількома словами та розійшлись. В руках потепрілого були пакети, він був у хорошому настрої, не мав ушкоджень. Десь за годину свідку зателефонувала дружина потерпілого та розповіла про те, що сусід ушкодив йому око металевим прутом.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що є дружиною потерпілого. 1 березня 2017 року вони із чоловіком зранку були на святі весни у дитячому салочку у їх дочки, де потерпілий знімав подію на свято, а потім, забравши відеокамеру пішов додому, а свідок залишилась на роботі у дитсадку, де вона працює вихователем. Потім між 16-17 годиною, коли вона в кінці робочого дня збиралась додому, їй зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що сусід вдарив чоловіка. Вона прибігла додому, де вже була «швидка», чоловікові надавали допомогу, оскільки у нього було пошкоджене праве око. Свідок бачила кров на асфальті, де відбувся інцидент. Ці події у вікно бачила їхня із потерпілим дитина, та дуже злякалась. Чоловік лікувався в обласній лікарні в м.Вінниці, до теперішнього часу крапає у очі краплі. Ліки вони купували в основному в аптеках на території лікарні, проходили обстеження, чоловікові здійснювали оперативне втручання і вони збирали чеки. Вся сім`я дуже хвилювалась з приводу можливої втрати ока потерпілого, оскільки в лікарні у м.Жмеринці їм так і сказали. Із ОСОБА_7 свідок не спілкується, знає що у чоловіка та його родини із обвинуваченим неприязні стосунки, часто виникали сварки через кролятники та сміття, що знаходиться з боку обвинуваченого, а також необрізані дерева, які зачіпають лінії електропередач.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що в складі слідчо-оперативної групи 01.03.2017 року виїздив на виклик обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу конфлікту із сусідом, та по дорозі черговий повідомив, що також надійшов виклик від ОСОБА_5 . На місці вони встановили, що ОСОБА_5 перебував у шоковому стані через рану ока, був збуджений, від нього було чути запах алкоголю, кричав, що сусід арматурою штрикнув його в око, нецензурно виражався, а тому опитати його «на протокол» не вдалось. Йому надавали допомогу медичні працівники. Коли вони із слідчим пішли до ОСОБА_7 , то останній повідомив, що ОСОБА_5 прийшов із раною ока з міста, був п`яний та почав до нього чіплятись, а тому він викликав поліцію. Тоді у них виникли сумніви щодо такої можливої поведінки ОСОБА_5 , який у такому стані із двома пакетами прийшов з міста і ще й чіплявся до сусіда. Огляду на місці події вони не здійснювали.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що у складі слідчо-оперативної групи в післяобідню пору виїжджав на місце пригоди 01.03.2017 року с по вул. Д.Бідного, б.25 зараз Затишна в м.Жмеринка. Там вже була карета «швидкої допомоги». У потерпілого було пошкоджене око, кровотеча. Він казав, що повернувся із міста, ніс в руках речі, виник конфлікт із ОСОБА_7 , який його штрикнув в око предметом схожим на металевий прут, однак через те, що потерпілий потребував госпіталізації відібрати письмові пояснення не було можливості, запаху алкоголю від потерпілого свідок не чув. Крім того слід було відібрати письмову заяву потерпілого, оскільки справи даної категорії належать до справ приватного обвинувачення, вносяться до реєстру та досудове розлідування розпочинається за заявою потерпілого за ст. 125 КК України, а лише потім за наслідками проведеної судово-медичної експертизи змінюється їх кваліфікація відповідно до наслідків. Проїхавши з потерпілим до лікарні було встановлено, що його госпіталізували до м.Вінниці, а тому матеріали було передано для подальшого прийняття рішення, здані до Жмеринського ВП, і коли потерпілий виписався із лікарні, то звернувся у встановленому порядку до поліції, свідком було прийнято заяву, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування, яке надалі здійснював інший слідчий. Щодо слідчих дій, які було проведено на місці, то огляд місця події 01.03.2017 року не проводився, так як слідчий діяв відповідно до обстановки та на власний розсуд, крові він не бачив, огляд чи обшук домоволодіння ОСОБА_7 не було проведено, оскільки для цього не було відповідних підстав, передбачених ст. 233 КПК України, оскільки не було підстав для врятування майна чи переслідування осіб, відомості про злочин не були внесені до реєстру. Було опитано двох працівників, які працювали у будинку обвинуваченого та сам ОСОБА_7 . Останній повідомив, що ОСОБА_5 прийшов додому з цими тілесними ушкодженнями, він до цього нічого не має, він йому тілесних ушкоджень не наносив.

Судом за клопотанням сторони захисту, з врахуванням думки інших сторін та учасників провадження, задоволено клопотання про зменшення обсягу досліджуваних доказів, шляхом виключення допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які зі слів обвинуваченого не були свідками події, а тому нічого повідомити суду не зможуть.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні потерпілому ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, повністю доведена оціненими судом у нарадчій кімнаті у відповідності із частиною першою статті 89 КПК України і визнаними належними і допустимими у сукупності з показаннями потерпілого та свідків такими доказами :
Витягами з ЄРДР за № 0000175 від 14 березня 2017 року, в яких міститься інформація про заподіяння обвинуваченим потерпілому удару в область правого ока металевим прутом через паркан 1 березня 2017 року (т.1 а.с.95, т.2 а.с. 51);
Рапортами від 01.03.2017 року (т.2 а.с. 48-49), які зареєстровані в ЖЄОЗП за №952 та 953, із яких вбачається, що 01.03.2017 року о 16.40 та о 16.41 годину від ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно надійшло повідомлення по спецлінії 102. ОСОБА_5 повідомив, що сусід наніс йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 - про факт конфлікту із невідомим чоловіком, який йому погрожує. Із висновку за результатми цих звернень (т.2 а.с. 50) вбачається, що обставини при яких ОСОБА_5 отримав ушкодження на даний час втановити неможливо, відомості до ЄРДР вностяться лише на підставі заяви потерпілого, який на час розгляду звернень не виявив такого бажання, відмовився надавати пояснення, розгляд повідомлень було припинено.
Протоколом від 13 березня 2017 року про прийняття заяви від потерпілого, який при цьому пояснив, що 1 березня 2017 року приблизно в 16-20 год його сусід ОСОБА_7 за допомогою металевого прута наніс йому удар в область правого ока (т.1 а.с.96-97);
Із виписки з медичної карти № 4370 стаціонарного хворого ОСОБА_5 , вбачається, що він перебував на лікуванні у відділенні мікрохірургії ока Вінницької обласної клінічної лікарні імені М.І.Пирогова з 1 по 13 березня 2017 року. Вказана у цій виписці дата її видачі - 13 лютого 2017 року суд вважає технічною помилкою, оскільки термін перебування потерпілого у цій лікарні підтверджується дослідженими судом доказами та суперечить інформації, що викладена у самій виписці (т. 1 а.с.98);
Із висновку судово-медичної експертизи № 41 від 19 квітня 27 квітня 2017 року, вбачається, що у потерпілого ОСОБА_5 мала місце забійно-рвана рана верхньої повіки правого ока, перелом медіальної стінки правої очниці, забій м`яких тканин правої орбітальної ділянки. Ці ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути металевий прут, невиключно в час і при обставинах, на які вказує потерпілий, та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто понад 6, але не більше 21 доби (т.1 а.с.106-107);
Із протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим та фото таблицею до нього, вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 з метою перевірки та уточнення відомостей по факту нанесення тілесних ушкоджень розповів і показав, як і де наніс йому тілесні ушкодження обвинувачений (т.1 а.с.108-112).
Дані докази суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК та в межах строків досудового розслідування, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, висновок експерта складено відповідним спеціалістом відповідно до наявних у нього спеціальних знань.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , дані ним в суді про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , оскільки дані покази не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні, які зазначені вище, та прийнятих судом до уваги. Суд розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_7 як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин і як обраний ним спосіб захисту.
Водночас у суду немає підстав не брати до уваги показання допитаних у судовому засіданні свідків, оскільки вони логічні, чіткі, послідовні, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілого, а також з дослідженими судом матеріалами провадження.
Суд не приймає до уваги відомості, що містяться у протокоі обшуку від 15.06.2017 року, який проведено на підставі ухвали слідчого судді від 09.06.2017 року (т.2 а.с. 22-23), відповідно до якого в ході проведення обшуку ознак металевого пруту у домоволодінні ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 , де мешкає обвинувачений ОСОБА_7 не було виявлено, оскільки відсутність знаряддя вчинення злочину станом на три з половиною місяці після вчинення інкримінованого злочину не підтверджує та не спростовує винуватості ОСОБА_7 у вчиненому.
Суд не приймає до уваги показання свідка захисту ОСОБА_19 , який суду показав, що в двадцятих числах лютого 2017 рокувін на прохання обвинуваченого обрізав дерева на території його домоволодіння, самої події не бачив, чув лише від дочки обвинуваченого, із якою спів мешкає про конфлікт ОСОБА_7 із сусідом ОСОБА_5 , оскільки його покази не містять відомостей , на підставі яких суд може встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Вирішуючи питання про умисел обвинуваченого, суд виходить із сукупності всіх встановлених в ході судового розгляду обставин вчиненого діяння, враховує спосіб та знаряддя злочину предмет, що схожий на металевий прут, яким були нанесені тілесні ушкодження, навність одного прицільного удару даний предметом. характер і локалізацію поранень, які наносились у життєво важливі органи потерпілого, а також тривалі неприязні відносини між потерпілим і обвинуваченим.
Всі досліджені судом докази у виді показів потерпілого, свідка ОСОБА_13 , який був присутній на місці події безпосередньо після нанесення ОСОБА_20 тілесного ушкодження достовірно свідчать про наявність фізичного контакту між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 , протиправний характер якого, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень та повністю знайшов підтвердження в ході судового слідства. Безпосередньо сприйняті судом покази потерпілого повністю узгоджуються із пред`явленим обвинуваченням, із висновком судово-медичної експертизи, щодо розташування та давності тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , поясненнями свідка ОСОБА_13 , що був присутній безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , викликав швидку, підтвердив поведінку потерпілого, що свідчила про фізичний біль та страждання, бачив кров на місці рани.
Наявність у потерпілого тілесного ушкодження у вигляді ушкодження ока станом на час його повернення додому та до початку конфлікту із ОСОБА_7 виключається показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які підтвердили відсутність у потерпілого будь-яких видимих тілесних ушкоджень перед поверненням його додому, а також поведінкою потерпілого безпосередньо після отримання тілесних ушкоджень, які безумовно спричинили йому фізичні страждання та страх з приводу втрати зору, та яка була спрямована на отримання медичної допомоги та рятування органу.
Таким чином суд, зберігаючи відповідно до вимог частини шостої статті 22 КПК України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, і його дії слід кваліфікувати за частиною другою статті 125 КК України.
При цьому сумнівів суду у винуватості особи та достовірності покладених в обґрунтування вироку доказів у суду не виникло.

Щодо особи обвинуваченого, судом встановлені такі обставини.
Особа обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується ксерокопією його паспорту (т.1 а.с.99), раніше несудимий (т.1 а.с.105); згідно характеристики голови квартального комітету від 17 березня 2017 року, обвинувачений не перший рік у конфліктах зі своїм сусідом потерпілим. Має запальний характер (т.1 а.с.100); до складу його сім`ї входить він і дружина інвалід 1 групи (т. 1 а.с.101); на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває і не перебував, за лікуванням останніх п`ять років не звертався, що підтверджується довідками № 161 та № 160 від 20 березня 2017 року Жмеринської ЦРЛ (т.1 а.с.102-103). Згідно з ксерокопією довідки до акту огляду МСЕК від 2 квітня 2012 року, обвинуваченому встановлена друга група інвалідності безстроково (т.1 а.с.104).
Згідно досудової доповіді (т.2 а.с.2-5) виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільста можливе.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі статтею 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше несудимий, на момент вчинення злочину майже досяг 67-річного віку, є особою із інвалідністю, а також обставини вчинення злочину,
поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який щодо виду та міри покарання погодився із прокурором, однак обвинуваченого не пробачив, підтримав обвинувачення в суді, просив цивільний позов задовольнити, шкоду йому не відшкодовано.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції інкримінуємої статті, застосування більш важкого покарання, що передбачене санкцією статті не може бути застосовано до особи обвинуваченого, а покарання, що пов`язане із реальним позбавленням волі суд вважає недоцільним, та таким що не відповідає важкості вчиненого злочину.
Суд вважає, що обвинувачений як особа, яка на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також є інвалідом другої групи, і надавши згоду на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вчинення злочину невеликої тяжкості.

При вирішенні цивільного позову суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.ст. 22, 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається виходячи із принципу змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, в т.ч. і щодо цивільного позову, який розглядається судом за правилами, встановленими КПК України із застосуванням норм ЦПК України для процесуальних відносин, що не врегульовані КПК України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В ході розгляду кримінального провадження судом встановлено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного злочину, що передбачений ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я за обставин, що викладені у вироку. Безпосереднім об`єктом вказаного злочину є здоров`я потерпілого, якому завдано шкоди неправомірними умисними діями обвинуваченого та така протиправна поведінка спричинила до понесення ОСОБА_5 вират на лікування, а також моральні страждання, що виразились у болі та фізичних стражданнях, переживаннях з можливої втрати зору.
Доказами на підтвердження матеріальних витрат на лікування тілесного ушкодження потерпілого ОСОБА_5 суд визнає довідку від 4 липня 2017 року лікуючого лікаря потерпілого, яка зазначила сорок вісім найменувань медичних препаратів, які придбавались на кошти хворого, а також про лікування потерпілого у відділенні мікрохірургії ока з 1 березня 2017 року по 13 січня 2017 року (т.1 а.с.21-22) та аптечні чеки про придбання цих медичних препаратів, квитанцію про оплату за проведення СКТ від імені дружини потерпілого ОСОБА_14 (т.1 а.с.25-27). Суд вважає зазначену у довідці дату виписки 13 січня 2017 року технічною помилкою, так як у інших документах вказано, що потерпілий перебував на лікуванні до 13 березня 2017 року. Всі чеки відповідають даті лікування потерпілого ОСОБА_5 , медикаментозним призначенням лікаря, та проведеним обстеженням.
Дослідивши вказані докази суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у виді витрат на лікування підлягає повному задоволенню, оскільки він підтверджується наданими до позовної заяви доказами, і гарантується частиною першою статті 124 КПК України, яка передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
При вирішенні розміру компенсації за моральну шкоду завдану ОСОБА_7 . ОСОБА_5 суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, який зазнав фізичного болю, принижень, стресу, переживань з можливою втратою ока та понівечення обличчя, характер дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який своїми протиправними діями заподіяв йому тілесні ушкодження. Тому відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися ні заниженою, ні завищеною чи надмірною, бо саме такий розмір компенсації на думку суду відповідає обставинам справи, принципу справедливості та розумності, так як ОСОБА_5 не доведено завдання йому моральної шкоди, що у грошовому виразі може бути компенсована більшою сумою.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то при визначенні його розміру, суд вважає, що повторний розгляд кримінального провадження не був причинений неправомірними діями цивільного відповідача, а тому виходячи з засад розумності та справедливості вважає необхідним стягнути суму 3000 грн. гривень витрат на правову допомогу (т.1 а.с.28).
Наявності процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст.ст. 65, 85 КК України, Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України і обрати йому покарання у виді у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_21 від призначеного судом покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонара, інваліда другої групи на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 витрати на лікування в сумі 7192 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, а також 10000 грн моральної шкоди, а всього 20192 (двадцять тисяч сто дев`яносто дві) грн. В іншій частині позову - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження можуть у суді отримати копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий