Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5800/17
Провадження № 1-кп/490/161/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Очакові Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув незакінчену середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

07 березня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з незачиненої на ключ кімнати викрав належні ОСОБА_6 :

-планшет марки "Nomi C 7002" вартістю 1.000 грн.;

-електронну цигарку "Star Fish" вартістю 369 грн.;

-запальничку Ligh вартістю 325 грн.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1.694 грн.

Окрім того він же, 28 березня 2017 року, перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки "HTC Desire 620G dual sim EEA" серійний номер НОМЕР_1 вартістю 2.000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд виходе з вимоги частини 1 статті 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення може здійснюватись судом лише у випадку, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а в інших випадках - лише за ініціативою прокурора шляхом зміни обвинувачення в суді.

В цьому випадку обвинувачення у суді прокурором не змінювалось.

Таке дозволяє кваліфікувати дії ОСОБА_4 таким чином.

1. Дії обвинуваченого по епізоду від 07 березня 2017 року органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Факт таємного викрадення ОСОБА_4 чужого майна знайшов своє підтвердження.

Разом з цим, така кваліфікуюча ознака, як вчинення крадіжки з проникненням у житло публічним обвинуваченням під час остаточної кваліфікації дій обвинуваченого не вказана.

За такого цим вироком по цьому епізоду ОСОБА_4 притягається до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

2. Дії обвинуваченого по епізоду від 28 березня 2017 року органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Факт викрадення ОСОБА_4 чужого майна знайшов своє підтвердження.

Версія ж, яка охоплює усі обставини викрадення майна, про які вказував як сам потерпілий, так й долучені до матеріалів кримінального провадження документи - в обвинувальному акті не сформульована.

За такого цим вироком по цьому епізоду ОСОБА_4 притягається до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Наведене доводить, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

По епізоду від 07 березня 2017 року.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений факт вилучення вказаного в обвинувальному акті майна за обставин, вказаних в обвинувальному акті, визнав.

2. Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження зазначив, що разом із ОСОБА_4 знімав будинок АДРЕСА_2 .

При цьому кожен з них займав окрему кімнату.

Далі потерпілий вказував, що вони зазвичай допомагали один одному, ділились грошима, цигарками, їжею, але все це було за добровільною згодою та відкрито. При цьому вони дійсно ходили один до одного у гості, але - також за взаємною згодою та за присутності власника.

07 березня 2017 року ж він повернувся зі служби та після відпочинку вирішив скористатись планшетом.

Але на звичайному місці планшет він не побачив, та взагалі в кімнаті його не знайшов.

При цьому він виявив, що в нього зникло й інше майно, зокрема - електронна цигарка та запальничка. особливо його образив той факт, що зникла запальничка, адже вона була отримана ним, як нагорода на службі.

Тоді він вирішив звернутись до ОСОБА_4 , але виявив, що той з будинку виїхав.

Він намагався зв`язатись із ним, але те було марним.

З огляду на таке він звернувся до правоохоронних органів.

Потерпілий також зазначав, що ніхто окрім ОСОБА_4 викрасти майно не міг, адже будинок був зачинений, та тільки ОСОБА_4 знав як місце розташування викрадених речей, так й - про сам по собі факт їх наявності.

Потерпілий також зазначав, що наразі суто матеріальна шкода йому відшкодована, матеріальних претензій до ОСОБА_4 він не має.

Оцінюючи покази потерпілого, суд вважає їх достовірними, адже вони є внутрішньо не суперечливими, узгоджуються з іншими зібраними у справі та дослідженими у суді доказами, зокрема - у більшій частині з показами обвинуваченого.

3. З сукупності долучених до матеріалів кримінального провадження документів вбачається, що внаслідок відпрацювання версії про викрадення в потерпілого майна саме ОСОБА_4 був виявлений та повернутий потерпілому планшет марки "Nomi C 7002" .

4. Вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину 07 березня 2017 року доведеною.

По епізоду від 28 березня 2017 року.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений зазначав, що 28 березня 2017 року йшов вулицями міста та в районі будинку АДРЕСА_3 побачив, як двоє чоловіків деруться, а поруч знаходиться мобільний телефон.

Тоді він внаслідок раптово виниклого бажання взяв цей телефон, після чого з місця вчинення злочину зник, а мобільний телефон здав.

2. Ці покази обвинуваченого у суді в цілому підтвердив потерпілий.

3. З сукупності відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 29 березня 2017 року та протоколів проведення слідчих експериментів від 26 червня 2017 року - за участі обвинуваченого та 22 липня 2017 року - за участі потерпілого - вбачається, що ці покази обвинуваченого та потерпілого не суперечать обстановці, що склалась на місці події.

4. З сукупності долучених до матеріалів кримінального провадження документів - протоколу пред`явлення особи дл впізнання, заяви ОСОБА_9 від 08 червня 2017 року та протоколу огляду предметів - вбачається, що внаслідок відпрацювання версії про викрадення в потерпілого майна саме ОСОБА_4 мобільний телефон був виявлений та повернутий потерпілому.

4. Вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину 28 березня 2017 року доведеною.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений стверджував, ніби вилучив майно в потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування його /потерпілого/ боргу.

Борг же не просив повернути, оскільки мав негайно виїхати та часу на таке не мав.

Але ці покази обвинуваченого спростовуються показами потерпілого, який пояснював, що припускає, що на момент крадіжки й була така ситуація, що ОСОБА_4 витратив для нього /потерпілого/ приблизно 50 грн., але ця сума не була домірною вартості викрадених речей та за потреби він негайно повернув би ці кошти обвинуваченому.

При цьому покази потерпілого суд вважає більш достовірними з огляду на таке.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що потерпілий наразі має бодай які підстави оговорювати обвинуваченого. Більше того, позиція потерпілого у суді, зміст якої полягає у тому, що претензій до обвинуваченого він не має, доводить, що підстав говорити у суді неправду не на користь ОСОБА_4 він не має.

В той же час ОСОБА_4 , побоюючись кримінальної відповідальності, об`єктивно має підстави давати свідчення з метою надати обставинам, що мали місце в дійсності, пояснення, що може призвести до пом`якшення його кримінальної відповідальності.

2. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 стверджував, ніби є далеким родичем обвинуваченого.

Але ці твердження потерпілого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення з огляду на таке.

По-перше, доказів такого твердження ані потерпілий, ані обвинувачений суду не надали.

По-друге, ці твердження не мають юридичного значення. Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кримінального Процесуального Кодексу України юридичне значення мають лише такі родинні зв`язки: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі - особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Про наявність же таких родинних зв`язків ані обвинувачений, ані потерпілий не посилаються.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його першу судимість, його молодий вік, а також - відшкодування ним завданої його діями шкоди.

Захист пропонує визнати за обставину, що пом`якшує його покарання, також його щире каяття.
Але щире каяття полягає, зокрема, у готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Позиція ОСОБА_4 ж, як доводилось вище, полягає у прагненні всупереч дійсним обставинам справи зменшити свою кримінальну відповідальність, отже - готовністю понести передбачене законом покарання не характеризується.
2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час розгляду кримінального провадження не виявлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин статті 185 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинений ним злочин є злочинами середнього ступеню тяжкості.

2. Вивченням даних про особу винного встановлено, що він на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій відповідних частин статті 185 Кримінального Кодексу України, а саме:

-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді громадських робіт строком на 200 годин;

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

При цьому на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 25 днів.

При цьому враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин вперше, а також висновок органу пробації про те, що його виправлення є можливим без позбавлення волі за умовою належного контролю за його поведінкою з боку органів пробації, суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно нього покарання, через що вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання за умови, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Захист просить про призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Але такий вид покарання частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України не передбачений.

Передбачені ж законом підстави для призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачено у законі, наразі відсутні, адже сукупність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання, не свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_4 злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді громадських робіт строком на 200 годин;

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом повного складання призначених покарань остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)утримуватись від проведення дозвілля, пов`язаного із перебуванням у місцях, у яких здійснюються комп`ютерні ігри.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

31.08.2018