пр. № 1-кс/759/5019/18
ун. № 760/4991/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати керівника ГПД Національного антикорупційного бюро внести до ЄРДР відомості за його заявою вих. № 2237/19 від 13.02.2018р. про вчинене кримінальне правопорушення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва за правовою кваліфікацією ч.2 ст.364, ч.2ст.366, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 396 КК України.

В обгрунтування скарги посилався на те, що 13.02.2018р. він подав через поштову службу України керівнику Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 заяву за вих. № 2237/19 про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 15.02.2018р. у відповідності до даних рекомендованого повідомлення про вручення кореспонденції заяву отримано. Однак у порушення ч. 1 ст.2 КК України, ст. 214 КПК України та п.3.3.1 Наказу про порядок ведення ЄРДР, затвердженого Генеральним прокурором України за № 139 від 06.04.2016р., скаржника не було повідомлено керівником НАБУ або уповноваженим детективом про внесення відомостей заяви до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник Національного антикорупційного бюро України не з`явився, надав пояснення та просив розглядати скаргу без його участі. В наданих поясненнях зазначив, що детективи Національного антикорупційного бюро здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191,206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364,366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, за наявності визначених умов. Отже здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених ст. ст. 366,375,396 КК України не віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Оцінка судових рішень, прийнятих суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , може бути надано виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Вважає, що заявник звернувшись до Національного бюро з заявою, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного правопорушення та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені ним при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.

Суд, вважає за можливе розгляд скарги у відсутності представника Національного антикорупційного бюро України, оскільки його відсутність відповідно до частини 3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Вислухавши пояснення скаржника, вивчивши зміст скарги, суд встановив наступне.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.11.2018р. провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, направлено для розгляду до Святошинського районного суду м.Києва/а.с.79-80/.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Згідно до ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Частиною другою передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим п.2 ч.1 ст. 480 КПК України передбачено особливий порядок кримінального провадження стосовно судді, судді Конституційного Суду України, а також присяжного на час виконання ним обов`язків у суді, Голови, заступника Голови, члена Вищої ради правосуддя, Голови, заступника Голови, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суддя є недоторканним. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку суду, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Крім цього, зазначеною статтею визначено, що проведення стосовно судді оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися лише з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора або його заступника, керівника регіональної прокуратури або його заступника.
Незалежність і недоторканість суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р. судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.
Згідно п. 68 Рекомендації СМ/Rес (2010) Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.10.2010р. тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.
Кримінальним процесуальним законодавством передбачено, що ухвали слідчого судді, що не входять до переліку ч. 1 ст. 309 КПК України, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Скаржник не погоджуючись з рішенням слідчого судді використовує своє право на подачу заяв про вчинення злочинів слідчим суддею.
Отже, скаржник пов`язує наявність ознак кримінального правопорушення у діях слідчого судді лише при не згоді з текстом ухвали слідчого судді.
Таким чином, зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не відповідає практиці ЄСПЛ
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 369-372 КПК України, ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», Конституції України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1