Справа № 522/3127/18
Провадження № 1-кс/522/9901/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 26.02.2018 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 85 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить громадянці ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах власника майна ОСОБА_4 із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений на нежитлове приміщення, загальною площею 85 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заявник посилається на той факт, що клопотання про накладення арешту було розглянуто без участі власника майна, у зв`язку із чим суд був позбавлений можливості з`ясувати всі фактичні обставини по справі, при цьому з доданих до клопотання про скасування арешту на думку заявника вбачається відсутність підстав для накладення арешту на вказане нерухоме майно та відсутність складу кримінального правопорушення в діях власника майна.

З огляду на викладене, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на вказане нерухоме майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, слідчий суддя вважає за можливим розглянути клопотання за його відсутністю.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п. 2 р. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п. 2 р. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З пояснень представника власника майна, та досліджених матеріалів встановлено, що арешт було накладено в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 356 КК України, самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до трьох місяців.

Досудове розслідування проводиться за фактом самовільного виконання будівельних робіт зі збільшення площі квартири за відсутності встановлених законодавством дозвільних документів.

Згідно наданих заявником документів, зазначене приміщення ОСОБА_4 придбала 03 березня 2017 року за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Задоволене слідчим суддею клопотання про накладення арешту на вказане нерухоме майно обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів. Вивчивши надані заявником документи, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на це нерухоме майно з метою його збереження жодним чином не забезпечує збереження доказу (нерухомого майна).

При цьому, рішенням №189 від 02 червня 1988 року міжвідомчої комісії Приморської райради народних депутатів було надано дозвіл власнику квартири АДРЕСА_2 , на виконання робіт по проекту інституту «Укржилоемпроект» № 231/88-ОІ-АС (копії додаються). В зазначеному проекті відображено збільшення площі приміщення, шляхом добудування балкону.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об`єкта.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідством обставин здійснення власником нерухомого майна ОСОБА_4 будівельних робіт за відсутності дозвільної документації.

За таких обставин, суд, зважаючи на зазначені обставини, вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 167-174КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 26.02.2018 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2018 року, на нежитлове приміщення, загальною площею 85 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить громадянці ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

08.06.2018