Справа № 569/4367/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000718 від 05.02.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільгір, Гощанського району, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого, офіційно непрацюючого, з середньою освітою,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ :

05.02.2019, біля 01 год 00 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи на території згарища колишнього ресторану "Істамбул", що за адресою м. Рівне, вул. Ст.Бандери, 31, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: дві металеві драбини, вартістю 2129,67 грн та пилосмок марки "LG VK69162N", вартістю 762,60 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2892,27 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 186 КК України і який полягає у відкритому викраденні чужого майна ( грабіж).

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію злочину не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 05.02.2019, біля 01 год 00 хв, перебуваючи на території згарища колишнього ресторану "Істамбул", що за адресою м. Рівне, вул. Ст.Бандери, 31, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаючи, що його дії помічені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме : дві металеві драбини та пилосмок марки "LG VK69162N", чим завдав останньому майнової шкоди. В подальшому був зупинений працівниками поліції, і вказане майно повернуте потерпілому. Просить суд призначити йому покарання у виді штрафу.

Потерпілий в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, претензій до обвинуваченого немає, викрадені речі йому повернуті, міру покарання просить призначити судом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Речові докази по справі, а саме, відео з нагрудної камери інспектора роти № 3 батальону УПП в Рівненській області молодшого л-та ОСОБА_8 від 05.02.2019 знаходиться при матеріалах провадження, дві металеві драбини та пилосмок марки "LG VK69162N" передані на зберіганні потерпілому ОСОБА_7 .

Судові витрати по справі на залучення експерта становлять 1430 грн за проведення судово товарознавчих експертиз.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад злочину, передбаченого ч. ч. 1 ст. 186 КК України, і останній у його вчиненні винний.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає пом"якшуючою обставиною вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, займається суспільно-корисливою працею.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Речовий доказ, а саме : відео з нагрудної камери інспектора роти № 3 батальону УПП в Рівненській області молодшого л-та ОСОБА_8 від 05.02.2019 залишити при матеріалах провадження а дві металеві драбини та пилосмок марки "LG VK69162N" вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 1430 грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1