Ухвала

іменем України
9 квітня 2019 р.

м. Київ
Справа № 725/5130/18
Провадження № 51-1702 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2018 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 березня 2016 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, звільненого 8 лютого 2018 року умовно-достроково на один рік один місяць дев`ятнадцять днів,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до даного покарання невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 березня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 572 грн.
Цим же вироком ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 9 червня 2018 року в період часу з 2 год 00 хв до 3 год 00 хв, перебуваючи за адресою: м. Чернівці, провулок Чкалова, 6, повторно, через незамкнені вхідні двері зайшов до приміщення товариства з додатковою відповідальністю «Чернівціоблпаливо», із якого таємно викрав монітор «SAMSUNG 943 NW19» вартістю 1099 грн, із шухляди стола викрав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , які матеріальної цінності не представляють.
Крім цього, ОСОБА_5 11 серпня 2018 року в період часу з 00 год 04 хв до 02 год 17 хв повторно, за допомогою невстановленого слідством предмету пошкодив навісний замок вхідних дверей та проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед марки «REGINA DARAK» вартістю 1200 грн, який належить ОСОБА_6 .
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_4 убачається, що вона оскаржує судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Просить змінити судові рішення щодо нього в частині призначеного покарання і призначити більш м`яке покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України. Так, захисник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання ОСОБА_5 не було повною мірою враховано дані про обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння обвинуваченого на досудовому розслідуванні, визнання вини, те, що він щиро розкаявся, на його утриманні є двоє неповнолітніх дітей дружини та одна спільна дитина. Крім того, ОСОБА_5 має інфекційне захворювання гепатит С та потребує ефективного лікування. Судом також не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 . Захисник зазначає, що тяжких прямих чи похідних наслідків злочином не спричинено, що підтверджується відсутністю у матеріалах кримінального провадження відповідних претензій потерпілих. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рн/2004, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вважає, що вищевказані обставини є підставою для призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 у касаційній скарзі захисником не оспорюються та не заперечуються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі.

Як убачається з наданих копій судових рішень, місцевий суд при призначенні ОСОБА_5 заходу примусу згідно з вимогами ст. 65 КК України разом із ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який належить до категорії тяжких злочинів, врахував дані про особу винного, який раніше судимий, даний злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення, його стан здоров`я, те, що за місцем проживання він характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, одружений, його дружина перебуває у стані вагітності. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відніс визнання вини, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції його від суспільства та саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, у зв`язку з чим не знайшов підстав для застосування до ОСОБА_5 ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції та зазначив, що місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_5 правильно врахував вищенаведені обставини та наголосив на тому, що засудженим вчинено два епізоди злочину, який є тяжким. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння, в тому числі тяжких злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Крадіжки із проникненням у приміщення вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, яким був засуджений за умисні корисливі злочини. Враховуючи викладене, апеляційний суд вказав, що ОСОБА_5 належних для себе висновків не зробив на та шлях виправлення не став, а тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а також остаточне покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, апеляційний суд прийняв правильне рішення про відсутність підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_5 та застосування положень, передбачених ст. ст. 69, 75, 76 КК України.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності таких висновків суду апеляційної інстанції немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 не міститься переконливих доводів для зміни судового рішення та пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за цією скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3