Справа 355/913/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/481/2019 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року,-
в с т а н о в и л а:
Вироком Баришівського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язок періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло подання начальника Києво-Святошинського РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Баришівського районного суду від 04 вересня 2015 року.

В обґрунтування доводів подання указано на те, що засуджений ОСОБА_9 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, жодного разу на реєстрацію до органу пробації не звився, а місце його знаходження невідоме.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 подання органу пробації задоволено, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вироком Баришівського районного суду від 04 вересня 2015 року. В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_9 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом не виконав, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання. Окрім цього, суд визнав можливим розглянути справу за поданням органу пробації, оскільки місцеперебування засудженого було невідомим.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 указав на незаконність ухвали у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважав, що проведений судовий розгляд у його відсутність, порушив його конституційні права та свободи. Просив ухвалу судді скасувати.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
засудженого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
захисника ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу засудженого підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її доводи необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін;
вивчивши матеріали подання та докладені до нього матеріали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 04.09.2015 року ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання ту виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю в три роки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язок періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. 27.07.2016 року ОСОБА_9 роз`яснений обов`язок з`являтись на реєстрацію. Постановою інспектора Києво-Святошинського районного відділу КВІ від 27.07.2016 року ОСОБА_9 зобов`язано з`являтись на реєстрацію у 4-й вівторок кожного місяця. Відповідно до матеріалів особової справи після встановлення дня реєстрації ОСОБА_9 до органів КВІ не з`явився жодного разу. Всього органом КВІ було зафіксовано 11 неявок ОСОБА_9 на реєстрацію. Жодного разу ОСОБА_9 не повідомив про причини неявки на реєстрацію. Під час іспитового строку ОСОБА_9 не повідомивши органи КВІ змінив місце свого проживання у зв`язку із чим органом КВІ вчинялись відповідні заходи направлені на встановленні місця його проживання.
За змістом ч.2 ст. 78 КК України засудженого, який не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє для відбування призначеного покарання. Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, що дало суду підстави для скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 04.09.2015 року.
Обґрунтованість висновків суду першої інстанції стверджується і поясненнями, які ОСОБА_9 дав у суді апеляційної інстанції, відповідно до яких він визнав ту обставину, що не з`являвся на реєстрацію до органів КВІ, пояснивши при цьому, що він не мав ні місця проживання, ні місця роботи за місцем виконання вироку, що унеможливлювало його явку до органів КАВІ. При цьому ОСОБА_9 повідомив, що він не звертався до органів КВІ із відповідними клопотаннями про визначення умов подальшого відбування покарання.
Апеляційна скарга засудженого не містить доводів, які би указували на необґрунтованість висновків суду та незаконність ухвали від 08.06.2018 року. Та обставина, що ОСОБА_9 не має місця проживання за місцем виконання вироку та не має роботи у цьому місці не може бути підставою для відмови органам КВІ у задоволенні клопотання про направлення засудженого для відбування покарання. Так, покладений на ОСОБА_9 вироком обов`язок у виді явки на реєстрацію повинен виконуватись за будь-яких обставин. Відсутність місця проживання за місцем виконання вироку була підставою для звернення засудженого до КВІ із відповідною заявою/клопотанням. Між тим, будь-яких звернень від ОСОБА_9 до органів КВІ не надходило. Колегія суддів звертає увагу на те, що протягом тривалого часу засуджений ОСОБА_9 жодного разу не проінформував КВІ про місце свого проживання чи перебування, не з`ясував можливість та порядок явки на реєстрацію та не проінформував про причини неявок.
Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що розгляд клопотання КВІ дійсно відбувся у відсутність ОСОБА_9 . Однак суд зважає і на те, що розгляд клопотання у відсутність ОСОБА_9 був викликаний лише поведінкою самого засудженого, який не з`являвся до суду, не проінформував суд про місце свого перебування чи проживання. При цьому указані дії ОСОБА_9 вчиняв після скасування апеляційним судом попередньої ухвали суду першої інстанції, яка була скасована виключно у звуку із розглядом клопотання у відсутності ОСОБА_9 . Наведене указує на те, що ОСОБА_9 знав про наявність на розгляді у суді першої інстанції клопотання КВІ про скасування щодо нього звільнення від відбування покарання, продовжував при цьому ухилятися від явки до суду, що викликало необхідність розгляду цього клопотання у відсутність ОСОБА_9 . Колегія суддів звертає також увагу на те, що судом першої інстанції були вжиті усі дії та використані усі засоби, передбачені КПК України, направлені на забезпечення участі ОСОБА_9 у розгляді клопотання КВІ. Колегія суддів також враховує те, що порушені права ОСОБА_9 були поновлені у суді апеляційної інстанції, де засуджений приймав участь у розгляді його апеляційної скарги, був представлений захисником, мав можливість надати докази на спростування висновків суду першої інстанції та навів усі аргументи на свій захист. Наведені засудженим аргументи не спростовують законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про необхідність скасування щодо ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення його для відбування призначеного покарання. За наведених обставин розгляд клопотання КВІ про скасування щодо ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення його для відбування призначеного йому покарання у відсутності засудженого не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 року про скасування щодо ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення його для відбування призначеного йому покарання відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року про скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання та направлення засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Баришівського районного суду від 04 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4