Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8322/18
Провадження № 1-кс/644/744/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , начальника відділення СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області - ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000113, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000113, а саме просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.02.2019 року. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про спадщину є власником вказаної квартири. ОСОБА_4 вказує, що матеріали кримінального провадження не містять в собі доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту, оскільки він є свідком у вказаній справі, йому не повідомлялось про підозру. Також ОСОБА_4 посилається на те, що він не був присутній у судовому засіданні під час вирішення питання про накладення арешту на вказану квартиру.

ОСОБА_4 або його адвокат в судове засідання не з`явились, за зазначеною в клопотанні ОСОБА_4 адресою останній не проживає, що підтверджується рапортом працівника поліції, що надійшов до суду 27.03.2019 року, а тому повістка ОСОБА_4 не була вручена. В клопотанні ОСОБА_4 не зазначені інші засоби зв`язку з ним ніж адресу, за якою він не проживає. Також в клопотанні ОСОБА_4 не зазначено про його адвоката, який міг би приймати участь у розгляді справи. Зважаючи на те, що відповідно до ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя розглядає не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а також враховуючи пояснення слідчого про те, що ОСОБА_4 переховують від правоохоронних органів його представники, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання ОСОБА_4 за його відсутності.
Начальник слідчого відділення заперечує проти клопотання про скасування арешту на квартиру. При цьому посилається на те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виселили ОСОБА_4 із вказаної квартири, переховують його від працівників поліції і бажають шахрайським шляхом заволодіти вказаною квартирою. ОСОБА_7 також намагався шахрайським шляхом заволодіти вказаною квартирою. Вказані обставини підтверджуються матеріалами оперативно-розшукових заходів, частина із яких вже розсекречена. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ухиляються від явки до слідчого з метою їх допиту за вказаними обставинами. Вказана квартира постановою слідчого визнана речовим доказом по справі. Також начальник слідчого відділення вважає, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 під примусом змусили ОСОБА_4 написати клопотання до суду про скасування арешту з квартири.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ННМ №075645, яке видано 27.12.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с.3), свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ННМ №075646, яке видано 27.12.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с.5), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4, 6).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 14.02.2019 року було задоволено клопотання начальника відділення СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000113, накладено арешт (позбавлення права на відчуження і розпорядження) на двокімнатну квартиру загальною площею 44,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 6-823, виданого 27.12.2018 року, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, а також надані начальником відділення матеріали кримінального провадження, матеріали справи №644/8322/18 н/п 1-кс/644/420/19, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту виходячи з наступного.
У своєму клопотанні ОСОБА_4 , як на підставу для скасування арешту на квартиру, посилається на те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається того, що його квартира може бути доказом в кримінальному провадженні, що він є свідком у кримінальному провадженні, що йому не повідомлялось про підозру.

Судом встановлено, що під час досудового слідства 07.02.2019 року ОСОБА_4 було допитано у якості свідка. Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що у нього на праві власності є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка йому дісталася в спадок. Восени 2017 роки ОСОБА_4 вирішив продати квартиру, щоб розрахуватися з боргами. Через деякий час малознайомий ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , який повідомив ОСОБА_4 , що для оформлення необхідних документів йому потрібні гроші в сумі приблизно 5000 доларів США. ОСОБА_7 вказав, що самостійно оплатить вартість оформлення документів, однак від суми отриманої з продажу квартири ОСОБА_4 , забере 10000 доларів США. Решту суми, яка залишається, вони поділять на трьох: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 . ОСОБА_4 погодився на пропозицію ОСОБА_7 , віддав йому правовстановлюючі документи на квартиру, а також ключі від квартири. У той же період часу ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_4 з особою на ім`я ОСОБА_11 , який допомагав ОСОБА_12 з різних питань. У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи спільно із ОСОБА_13 у нотаріуса, офіс якого розташований у м. Харків, неподалік від станції метро «Студентська», надав дівчині по імені Ліля, яка не була присутньою у нотаріуса, довіреність щодо укладання від його імені договору купівлі продажу. Приблизно в середині січня 2018 року по вулиці Валентинівській міста Харкова ОСОБА_4 зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , в ході розмови з яким ОСОБА_4 розповів, що хоче продати квартиру та віддав ОСОБА_12 документи, однак квартиру досі не продали. У свою чергу ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 , що знайомий із ОСОБА_7 та останній є дуже небезпечною людиною. Також ОСОБА_5 сказав, що може допомогти продати квартиру. Після цієї розмови, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 приїхали до нотаріуса, який знаходиться в районі станції метро «23 Серпня», де ОСОБА_4 відмінив попередні довіреності і підписав довіреність на ім`я ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_5 і його директор ОСОБА_6 поселили ОСОБА_4 у гуртожитку в районі ХТЗ, де він прожив приблизно 2 місяці. Потім ОСОБА_6 відвіз ОСОБА_4 до себе на дачу, яка знаходиться за с. Липці, де останній пробув усе літо, з травня по серпень 2018 року. Свідок неодноразово питав у ОСОБА_6 щодо продажу його квартири, однак останній відповідав, що документи перебувають у процесі оформлення. Коли ОСОБА_4 привезли у місто Харків, він деякий час жив у своїй квартирі на АДРЕСА_3 , але коли почали ходити люди на перегляд квартири, то приїхав ОСОБА_5 і сказав, щоб ОСОБА_4 віддав йому ключ від квартири і мешкав на вулиці, так краще буде усім і сказав, що так сказав ОСОБА_6 . На теперішній час документи на квартиру по АДРЕСА_3 залишилися у ОСОБА_7 , також документи на цю квартиру відновлював ОСОБА_5 . З того моменту, як ОСОБА_4 вигнали на вулицю, він ні з ким з вищеперерахованих людей контакту не мав. Під час допиту у якості свідка ОСОБА_4 була надана для огляду об`ява щодо продажу квартири, після перегляду якої свідок пояснив, що квартира, яка відповідно до оголошення продається, це його квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Про те, що вона продається на даний момент, йому нічого не відомо.

В провадженні СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000113 від 06.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_14 про те, що невстановлені особи під виглядом оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (право власності зареєстровано за ОСОБА_4 ) та за адресою: АДРЕСА_4 (право власності зареєстровано за ОСОБА_15 ) шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_14 в сумі 32000 доларів США.

Також слідчим суддею встановлено, що згідно наданих суду матеріалів справи і пояснень начальника слідчого відділення, згідно матеріалами оперативно-розшукових заходів, частина із яких вже розсекречена, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виселили ОСОБА_4 із вказаної квартири, переховують його від працівників поліції і бажають шахрайським шляхом заволодіти вказаною квартирою. ОСОБА_7 також намагався шахрайським шляхом заволодіти вказаною квартирою. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ухиляються від явки до слідчого з метою їх допиту за вказаними обставинами. Вказана квартира постановою слідчого визнана речовим доказом по справі. Є підстави вважати, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 під примусом змусили ОСОБА_4 написати клопотання до суду про скасування арешту з квартири.
Беручи до уваги вищевикладене, що вказана квартира є речовим доказом по кримінальному провадженню, по якому інформація про вчинення злочину за ч.4 ст.190 КК України внесена саме стосовно цієї квартири, що квартира АДРЕСА_1 може бути доказом злочину у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість накладеного арешту, що потреба в застосуванні цього заходу не відпала, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про скасування арешту.
При цьому суд слідчий суддя також враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Таким чином, закон не встановлює обмежень щодо накладення арешту на майно свідка з метою його збереження у якості речового доказу.
Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що оспорюваний арешт було накладено лише в частині позбавлення права ОСОБА_4 на відчуження та розпорядження квартирою. При цьому з метою недопущення порушення прав ОСОБА_4 слідчим суддею було залишено за власником квартири право на користування нею.
Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 не доведено необґрунтованість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту або наявність підстав вважати, що у застосуванні цього заходу відпала потреба.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що досудовим слідством встановлено, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підготовлена до продажу, що у власника вказаної квартири відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що існує реальна загроза відчуження квартири, що вказане майно може бути використано в кримінальному провадженні як доказ. Крім того слідчий суддя враховує, що ймовірно клопотання про скасування арешту подано до суду не особисто ОСОБА_4 , а його представником за довіреністю, про що свідчить додана до клопотання довіреність на ім`я ОСОБА_5 . Особисто до суду ОСОБА_4 не з`явився. Враховуючи відомості, зібрані під час досудового розслідування та досліджені слідчим суддею, існує ймовірність, що скасування арешту з квартири не є особистим волевиявленням ОСОБА_4 .
Таким чином, ухвала слідчого судді про накладення арешту на квартиру відповідає завданням арешту майна, оскільки запобігає можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.131- 132, 170-173, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000113, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1