ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/361/18 Справа № 205/4406/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого щодо умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що що ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2016 року засудженому, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, було зараховано в строк покарання строк попереднього ув"язнення, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі. За час відбуття покарання засуджений має пять дисциплінарних стягнень та два заохочення. Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів виправлення, у повній мірі не став на шлях виправлення, у звязку з чим відмовив в застосуванні щодо нього умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання умовно-достроково.
Вимоги скарги захисник обґрунтовує тим, що рішення суду є незаконним, оскільки не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тому в силу положень ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захсиника щодо безпідставної відмови у застосуванні до ОСОБА_6 умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України покарання. Судом також взято до уваги, що ОСОБА_6 за час відбування покарання в ДВК № 89 характеризується посередньо, має п`ять стягнень та два заохочення, працевлаштований.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника засудженого про невідповідність судового рішення вимогам ст. 370 КПК України, то вони не заслуговують на увагу.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність двох заохочень, відомостей про належну поведінку та працевлаштування, хоча і характеризує позитивно особу засудженого, однак з урахуванням інших обставин провадження, зокрема щодо тяжкості злочину, за вчинення якого ОСОБА_6 відбуває покарання, наявності п`ятьох стягнень, а також судимостей на виправлення засудженого не вказують.

Щодо наявності у ОСОБА_6 трьох дітей, то такі обставини вплинути на висновки суду не можуть, оскільки статусу багатодітного батька він набув не за час відбування покарання та потреба в утриманні сім`ї виникла значно раніше й при цьому не зупинила ОСОБА_6 вчинити злочин.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання -залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4