Номер провадження: 11-сс/813/752/19
Номер справи місцевого суду: 522/6943/19 1-кс/522/6359/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час перебуває у розшуку за Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області як особа, яка переховується від суду, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000947 від 19.04.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України було частково задоволено клопотання ст. слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП ГУНП в м. Одесі ОСОБА_7 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів до 17.05.2019 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України; в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останньому знайомі особи свідків та потерпілого та їх постійне місце проживання, він не працевлаштований, немає законних джерел існування, не одружений, не має дітей, не має та не отримував з його слів документів, які б посвідчували його особу, не має постійного місця проживання, згідно довідки АРМОР неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою з огляду на наступне:
- слідчий суддя не звернув уваги на те, що в зазначеному провадженні відсутня обґрунтована підозра, зокрема, діях його підзахисного ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки відповідно до технічного паспорту транспортний засіб «Volkswagen Passat B5», н.з. НОМЕР_1 , належить громадянці Польщі та жодного відношення до потерпілого ОСОБА_10 не має;
- органом досудового розслідування не була встановлена особа підозрюваного в законному поряду, оскільки постанова слідчого про уточнення анкетних даних його підзахисного базується на витягу з бази даних АРМОР, який не передбачений як документ, що посвідчує особу вичерпним переліком в Законі України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»;
- в ухвалі слідчого судді наведений перелік стандартних підстав для тримання підозрюваного під вартою без врахування конкретних обставин та ситуації, що склалась, а слідчий не обґрунтував наявність зазначених в клопотанні ризиків.
Посилаючись на вищевикладене, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача думки захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 20.04.2019 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (а.с. 32-35), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в тому, що він 19.04.2019 р. приблизно о 13:30 год., діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, призначили зустріч ОСОБА_10 біля будинку №20 по вул. Педагогічній в м. Одесі, де відвели останнього від його автомобіля «Volkswagen Passat B5», н.з. НОМЕР_1 , реєстрації Республіки Польща, у сусідній двір та ОСОБА_8 почав погрожувати потерпілому предметом, зовні схожим на пістолет з метою залякування, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа за наказом ОСОБА_8 почала утримувати потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_8 повернувся до вищевказаного автомобіля «Volkswagen Passat B5», дверцята якого були не зачинені, сів за кермо та, побачивши, що на задньому сидінні перебуває ОСОБА_11 , який прибув на місце зустрічі разом із ОСОБА_10 , дістав предмет, схожий на пістолет, спрямував його в обличчя ОСОБА_11 та наказав йому покинути автомобіль, після чого останній, розуміючи реальність наміру нападника, підкорився вимозі ОСОБА_8 та вийшов з автомобіля, а ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення на автомобілі ОСОБА_10 ..
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 від 19.04.2019 р. та свідка ОСОБА_11 від 20.04.2019 р. (а.с. 8-10 та 11-14 відповідно), відповідно до яких останні підтвердили викладені в повідомленні про підозру ОСОБА_8 факти заволодіння автомобілем ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події від 19.04.2019 р. (а.с. 18-20), відповідно до якого був оглянутий автомобіль «Volkswagen Passat B5», н.з. НОМЕР_1 , реєстрації Республіки Польща, який знаходився по вул. Сегедській в м. Одесі та був відчинений за допомогою ключа, вилученого у затриманого, який назвався ОСОБА_12 ; всередині автомобіля було виявлено та вилучено мобільний телефон «Meizu» у відключеному стані;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 19.04.2019 року (а.с. 23-25 та 26-28), відповідно до яких потерпілий ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_11 впізнали особу, яка 19.04.2019 року наказала своєму товаришу утримувати потерпілого та заволоділа його автомобілем.

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Що стосується доводів захисника про те, що вказаний автомобіль не належить потерпілому ОСОБА_10 , колегія суддів наголошує на тому, що дійсно, відповідно до долучених до клопотання слідчого документів, вказаний автомобіль «Volkswagen Passat B5», н.з. НОМЕР_1 , реєстрації респ. Польща належить на праві приватної власності громадянці Польщі. Водночас, як пояснив сам потерпілий ОСОБА_10 та свідки в зазначеному кримінальному провадженні, вказаний автомобіль потерпілий в лютому 2019 р. придбав за допомогою Інтернет ресурс «OLX», отже, на теперішній він є законним володільцем зазначеного транспортного засобу та із його володіння він був протиправно вилучений.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про те, слідчим не було доведено наявності ризиків, зазначених в клопотанні, колегія суддів наголошує на наступних обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 50), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України; не має постійного місця проживання; не працевлаштований, немає законних джерел існування; не одружений та не має дітей; документів, які б посвідчували його особу, з його слів, не має та не отримував; згідно довідки АРМОР неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 29).

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду, слідчим та прокурором було доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Доводи сторони захисника про те, що особа його підзахисного не була належним чином встановлена, колегія суддів оцінює критично з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 заявив, що його справжнє ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він народився в м. Одесі, та в Приморському ВП м. Одесі, він підписував документи від імені іншої особи ОСОБА_8 через вчинення фізичного тиску на нього з боку працівників поліції. Підозрюваний також зазначив, що будь-яких документів, які б посвідчували його особу, він не має.

Однак, прокурором була надана копія довідки ДУ «Житомирська УВП №8», відповідно до якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнився 27.09.2018 р. з місця відбування покарання під заставу та зі змісту якої можна встановити особу підозрюваного.

Окрім того, апеляційний суд наголошує на наявності суперечностей в словах підозрюваного, який апеляційному суду надав пояснення про те, що справжньою датою його народження є ІНФОРМАЦІЯ_4 , а при призначенні йому захисника стверджував, що датою його народження є ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування особа підозрюваного встановлена вірно, враховуючи відсутність в останнього жодних документів, які б посвідчували його особу, а підозра у вчиненні саме ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України є обґрунтованою.

Водночас, враховуючи повідомлену підозрюваним ОСОБА_8 в судовому засіданні інформацію про застосування відносно нього з боку працівників поліції насильства, колегія суддів, керуючись положеннями ч. 6 ст. 206 КПК України, вважає за необхідне доручити територіальному управлінню Державного Бюро Розслідування провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2019 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів до 17.05.2019 року залишити без змін.
Доручити територіальному управлінню Державного Бюро Розслідування, розташованому в м. Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених в усній заяві ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ) щодо застосування відносно нього з боку працівників Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області фізичного впливу в приміщенні відділу поліції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4