Номер провадження: 11-сс/785/2082/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

в присутності слідчого: ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,-

встановив:

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0002511 від 03.09.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК Українибуло відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 про застосування відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працевлаштованого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 20.01.2019 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 02.09.2018 року приблизно 06 годині 10 хвилин разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Аркадія» по вул. Генуезька в м. Одесі, наблизились до раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , під малозначним приводом звернулись до останнього та під видом приятельських відносин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 почали обіймати ОСОБА_14 , під час чого ОСОБА_13 розстебнув замок золотого ланцюжка на шиї потерпілого та фактично заволодів вказаним предметом; у вказаний момент потерпілий ОСОБА_14 відчув дії ОСОБА_13 та звернувся до останнього з проханням повернути належний йому золотий ланцюжок з золотим хрестиком, на що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 почав погрожувати застосуванням фізичної сили, після чого разом з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 40 000 гривень.

Крім того, 09.09.2018 року приблизно о 03 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , знаходячись біля магазину «Азбука продуктів», яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24а/2 помітили раніше їм незнайомого ОСОБА_17 , під малозначним приводом звернулись до останнього та під видом приятельських відносин ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_8 почали обіймати ОСОБА_17 , під час чого ОСОБА_12 розстебнув замок золотого ланцюжка на шиї потерпілого та фактично заволодів золотим ланцюжком з хрестиком та браслетом з руки, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 20 000 гривень.

Крім того, 22.10.2018 року приблизно о 00:50 годині ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Єкатерининська,8/10 біля бару «Бурбон» разом з ОСОБА_12 , помітили раніше їм незнайомого ОСОБА_7 , під малозначним приводом звернулись до останнього та під видом приятельських відносин, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 почали обіймати ОСОБА_7 , коли ОСОБА_12 розстебнув замок золотого ланцюжка з кулоном у вигляді китайського ієрогліфа на шиї потерпілого та фактично заволодів вказаним предметом. У вказаний момент потерпілий ОСОБА_7 відчув дії ОСОБА_12 та звернувся до останнього з проханням повернути належний йому золотий ланцюжок з кулоном у вигляді китайського ієрогліфа, на що ОСОБА_8 почав погрожувати ОСОБА_7 застосуванням фізичного впливу, після чого останні з місця вчинення злочину зникли, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 34 000 гривень.

Крім того, 28.10.2018 року приблизно о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30, біля нічого клубу «Morgan club» із ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_18 , під малозначним приводом звернулись до останнього та під видом приятельських відносин почали обіймати ОСОБА_18 , під час чого ОСОБА_13 розстебнув замок золотого ланцюжка, який в той момент перебував на шиї потерпілого та фактично заволодів вказаним предметом. У зазначений момент потерпілий ОСОБА_18 відчув дії ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 та звернувся до останніх з проханням повернути належний йому золотий ланцюжок, на що ОСОБА_13 не звернув жодної уваги та разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 з місця вчинення злочину зник, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальний збиток на загальну суму 81 427 гривень.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього, слідчий суддя дійшов висновку, що останній на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, щодо яких йому повідомлено про підозру та один із яких відноситься до категорії тяжких. Також слідчий суддя вважав доведеним лише один з заявлених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а саме ризик того, що підозрюваний може здійснювати вплив на потерпілих та свідків в зазначеному провадженні, однак з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується та обставин прибуття підозрюваного самостійно до слідчого, вважав за можливе задля забезпечення запобігання існування встановленого ризику обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, а висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не врахував суспільну небезпеку злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а також існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 т. 185 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Разом із тим, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно нього найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді суду першої інстанції, вважає, що слідчим в клопотанні, та прокурором в судовому засіданні не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з огляду на таке.

На думку апеляційного суду, в зазначеному кримінальному провадженні є один доведений ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків у зазначеному кримінальному провадженні. На існування зазначеного ризику вказує поведінка підозрюваного під час скоєння правопорушень, які інкримінуються останньому, яка свідчить про ігнорування останнім норм та правил поведінки, вчинення злочину відкрито.

При цьому, твердження районного суду про відсутність існування інших заявлених у клопотанні слідчого ризиків, зокрема того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку апеляційного суду знайшли своє підтвердження, оскільки існування жодного із зазначених ризиків не було доведено ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, натомість, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 46), має місце реєстрації (а.с. 44, зворотна сторона) та постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується (а.с. 58-60), має на утриманні матір-інваліда 2-ї групи (а.с. 62), за викликами суду та слідчого з`являється самостійно.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не навів обґрунтованих даних про існування заявлених ним у клопотанні та апеляційній скарзі ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення та на їх підтвердження не надав жодного доказу, обмежившись лише викладенням цих даних в апеляційній скарзі.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу підозрюваний на виклики слідчого та суду з`являвся; умови обраного відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до теперішнього часу не порушував та вимоги слідчого виконує, що спростовує твердження прокурора про існування заявлених ним ризиків.

Потерпілий в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що з боку підозрюваного не вчинялося жодних дій, направлених на здійснення впливу на нього з часу вчинення злочину.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, апеляційний суд в даному випадку повністю погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором необхідності застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та достатності обрання останньому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, якого буде цілком достатньо для ефективного запобігання доведеному прокурором ризику здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш суворого запобіжного заходу, в зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0002511 від 03.09.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 20.01.2019 року із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4