Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2388/18
Провадження № 1-кп/490/405/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 квітня 2001 року), -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 15 травня 2014 року ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією на особливий період у військовому званні "солдат".

Відповідно до наказу командира військової частини п/п В 2326 від 15 травня 2014 року № 5 він був зарахований до списків особового складу цієї військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 2-го взводу 2-ої роти охорони вказаної військової частини.

Проте, 26 січня 2015 року близько 08.00 години він самовільно залишив місце служби - територію військової частини п/п НОМЕР_1 , та був відсутній у місці служби без поважних причин до 06 лютого 2018 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (у редакції від 05 квітня 2001 року) - як самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що покинув територію військової частини, оскільки був причетний до зникнення автомата та побоювався відповідальності за вчинене.
Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місця служби протягом періодів з 25 січня 2015 року до 06 лютого 2018 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

4. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, сприяння у судовому розгляді кримінального провадження.
Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`явився до органів прокуратури, суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

5. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 до відсутності на території військової частини брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

6. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року), враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину

7. В цьому випадку ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є злочином середнього ступеню тяжкості.

Суд також враховує, що злочин ОСОБА_4 був вчинений в умовах невизначеності його правового статусу (адже як на момент вчинення злочину, так й на теперішній час порядок проходження служби особами за призовом за мобілізацією на особливий період визначений не був).

Суд враховує також, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину жодних негативних наслідків не настало.

Щодо особи винного.

8. ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, веде суспільно-корисливий спосіб життя, раніше не вчиняв злочинів та не судився.

Наведене у сукупності доводить, що вчинення злочину ОСОБА_4 не є природним проявом спрямованості його особи або, навіть, його ставлення до служби, але - результатом невизначеності його правового статусу та дійсних наслідків його дій.

Визначення виду та міри покарання.

9. Частина 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року) передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

10. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений брав участь в бойових діях та по суті свій військовий обов`язок виконує

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

-ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив злочин внаслідок правової невизначеності свого статусу

у їх сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року).

11. При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 850 грн.

12. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема:

-умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

-справедливого ставлення командирів до підлеглих;
Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року) та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятидесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 850 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_6 =

17.04.2019