Провадження № 1-кп/679/116/2018
Справа № 679/1571/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000326 від 10.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Яхни, Фастівського р-ну, Київської області, громадянка України, українка, одружена, із середньою освітою, безробітна, проживаюча по АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2018 року о 22 годині 00 хвилин перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Белісімо», що по вул.Незалежності, 18А в м.Нетішин, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала, з кишені куртки ОСОБА_4 мобільний телефон марки «HUAWEI MYA-L11» imei: НОМЕР_1 , вартістю 3000 гривень, з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень та силіконовим чохлом вартістю 100 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд, а саме зберігала за місцем проживання, чим завдала потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3115 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 16 листопада 2018 року.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, та призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, і наполягає на затвердженні зазначеної угоди.

Обвинувачена свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, завдані матеріальні збитки відшкодовані.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди їй зрозумілі.

Прокурор вважає можливим затвердити мирову угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобовязані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченою, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченої, яка раніше не судима, обставин, що пом`якшують покарання до яких згідно ст.66 КК України судом віднесено щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, існують фактичні підстави для примирення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.185 КК України потерпілій ОСОБА_4 відшкодована в повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази підлягають до вирішення згідно ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374, 473, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17 листопада 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000326 від 10.11.2018 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «HUAWEI MYA-L11» imei: НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Нетішинського ВП - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1