Справа № 484/4427/18
Провадження: № 1-кп/484/432/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001300, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стойково Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей не має, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого, цивільного позивача - ОСОБА_5
цивільного позивача ОСОБА_6
обвинуваченого, цивільного відповідача - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

28.05.2018р. приблизно о 10:20год. ОСОБА_3 керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Daewoo Sens 1.3 SI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись з допустимою швидкістю у світлий час доби в умовах необмеженої видимості по своїй (правій) смузі руху проїзної частини автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» зі сторони Голованівського району Кіровоградської області, в напрямку м. Первомайська Миколаївської області, порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених у дію з 01.01.2002р., та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , та на 49 км-175 м автодороги Н-24 в межах Первомайського району, Миколаївської області (поблизу с. Лукашівка) допустив зіткнення вказаних автомобілів, в результаті чого пасажир автомобіля «Ford Fiesta» ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 28.05.2018р. приблизно о 10:00год він на своєму автомобілі рухався по автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв». На деякий час він втратив контроль, оскільки йому стало зле. Його сестра, яка перебувала разом з ним у автомобілі як пасажир, окликнула його. Він побачив перед своїм автомобілем автомобіль «Ford Fiesta», але не зміг уникнути зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження. Його витягнули з автомобіля. Хтось викликав автомобіль «швидкої допомоги», який забрав його з місця пригоди. Просив призначити йому покарання у виді штрафу. Заявлений прокурором цивільні позови визнав в повному обсязі. Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, вказуючи, що його відповідальність застрахована, отже шкода потерпілим має бути виплачена страховою компанією.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 28.05.2018р. на автомобілі «Ford Fiesta» він разом зі свою дружиною ОСОБА_6 , яка керувала автомобілем, рухались в бік м.Києва. На їх смугу руху виїхав автомобіль обвинуваченого. Його дружина намагалась уникнути зіткнення, але не змогла. Винуватість ОСОБА_3 повністю доведена під час досудового розслідування. Просив призначити обвинуваченому суворе покарання відповідно до чинного законодавства. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування та моральної шкоди підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, витрат на лікування та моральної шкоди підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Вина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором. Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2018р., схеми та таблиці зображень, доданих до нього, оглянута ділянка дороги 49 км-175м автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», де перебували автомобілі «Daewoo Sens 1.3 SI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із механічними пошкодженнями.

З довідки, виданої Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею 28.05.2018р. до приймального відділення лікарні були доставлені ОСОБА_6 з діагнозом: тупа травма живота, ОСОБА_5 з діагнозом: перелам правого променево-зап`ястного суглобу, ОСОБА_3 з діагнозом: закритий перелам в/з лівого плеча, забійно-рублена рана правого колінного суглобу.

Згідно висновку експерта №395-М від 12.07.2018 у ОСОБА_5 виявлені закритий перелом шиловидного відростка правої променевої кістки, перелом дистального епіфізу правої ліктьової кістки, які могли утворитися при обставинах ДТП внаслідок взаємодії з виступаючими деталями салону автомобіля і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної (трасологічної) експертизи №372 від 16.07.2018р. ході експертного дослідження було встановлено, що під час первинного контактування автомобіль «Daewoo Sens 1.3 SI» р/н НОМЕР_1 розташовувався передньою частиною до передньої, більш правої, частини автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 . Повздовжня вісь автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 знаходилась під кутом імовірно близьким до 170 градусів, відносно повздовжньої осі «Daewoo Sens 1.3 SI» р/н НОМЕР_1 , з імовірним відхиленням до 5 градусів, в кожен бік. В ході експертного дослідження було встановлено, що первинне зіткнення сталось в межах смуги руху автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 , ближче до розділової смуги дорожньої розмітки.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин і механізму ДТП №576 від 14.09.2018р. у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В наведеній дорожній ситуації водій автомобіля «Daewoo Sens 1.3 SI» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, обставини якої розглядаються, в діях водія автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, та в даному випадку дії водія з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. У вказані дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Daewoo Sens 1.3 SI» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.10.1 та п.11.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Проведеним дослідженням встановлено, що в наведеній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Fiesta» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 не мала технічної можливості запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній ситуації, обставини якої розглядаються, водій автомобіля «Daewoo Sens 1.3 SI» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливості запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання технічних вимог п.10.1 та п.11.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта №373 від 10.07.2018р. ходова частина та рульове керування автомобіля «Daewoo Sens 1.3 SI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мають технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП та перебувають в працездатному стані.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що необережні дії ОСОБА_3 під час керування «Daewoo Sens 1.3 SI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , призвели до порушення вимог п. 2.3 «б», 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху та до зіткнення на 49 км-175 м автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» з автомобілем «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , в результаті якого пасажир автомобіля «Ford Fiesta» ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Крім того, відповідно до п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив необережний злочин, який законом віднесений до категорії невеликої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення злочину, дії обвинуваченого після вчинення злочину, думку потерпілих, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкцій ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

На думку суду таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, цивільні позови прокурора в інтересах Держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області про стягнення з обвинуваченого вартості стаціонарного лікування ОСОБА_6 в період з 28.05.2018р. до 30.05.2018р. в сумі 740,95грн. та вартості його стаціонарного лікування в період з 28.05.2018р. по 04.06.2018р. належать задоволенню в повному обсязі.

Також до суду ОСОБА_5 надав цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування в сумі 5346,27грн. та завданої моральної шкоди в сумі 50 000грн.

ОСОБА_6 надала суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої майнової шкоди в сумі 64747грн., яка полягає у різниці між реальною вартістю її автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та виплаченою сумою страхового відшкодування, транспортних послуг на евакуацію її автомобіля з місця пригоди до місця її проживання в сумі 600грн та 4500грн., витрат на лікування в сумі 206грн., на медичні послуги в сумі 500грн. та моральної шкоди в сумі 50000грн.

Заперечуючи проти задоволення позову обвинувачений та його захисник вказали, що потерпілі не звертались до страхової компанії, якою застрахована цивільна-правова відповідальність обвинуваченого, щодо отримання страхових виплат, отже заявлені ними позови є передчасними.

Цивільні позивачі, підтримуючи вимоги, послались на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі №6-954цс16, та зазначили, що вони мають право звернутися з таким позовом до обвинуваченого. Також вони вказали, що дійсно до страхової компанії, якою застрахована цивільна-правова відповідальність обвинуваченого, вони не звертались, оскільки вони не знали про поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, отриманого обвинуваченим.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у справі №6-954цс16 висловив правову позицію, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 р. зробила висновки, відповідно до яких у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування, який наданий прокурором, та оригінал якого знаходиться у обвинуваченого та був оглянутий під час розгляду справи, між обвинуваченим та АТ «ПРОСТО-страхування» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності строком дії до 14.06.2018р. та встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000грн., за шкоду, заподіяну майну 100000грн.

Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ст.. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно ст.. 28 зазначеного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що цивільні позивачі не звертались до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про сплату страхового відшкодування, а тому не отримували відмову у виплаті такого відшкодування. Цивільний позов заявлений лише до обвинуваченого.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, потерпілий 26.09.2018р. повністю ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, в яких містилась копія полісу обов`язкового страхування.

Таким чином, зазначені вище цивільні позови не підлягає задоволенню, як заявлені передчасно. У випадку недостатності суми страхового відшкодування потерпілі не позбавлені можливості звернутись із відповідними позовними вимогами до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 3696,74 грн.

Речовий доказ автомобіль «Daewoo Sens 1.3 SI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання автотранспорту Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, суд вважає за необхідне повернути власнику ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят)грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

Позови прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість стаціонарного лікування ОСОБА_6 в сумі 740 грн. (сімсот сорок)грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість його стаціонарного лікування в сумі 2955 грн. (двох тисяч дев`ятисот п`ятдесяти п`яти)грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 3696 (трьох тисяч шестисот дев`яти шести) грн.. 74коп.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1