У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2018 Справа №607/19906/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 про продовження строку відсторонення від посади щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівки Роздольнецького району АРК, українця, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.3 ст.365, ч.1 ст.119 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження №0000050 від 09.02.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку відсторонення від посади щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів: у провадженні слідчого відділу прокуратури області перебуває кримінальне провадження №0000050 від 09.02.2018 року за підозрою працівників Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч.1 ст.119 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 154 о/с від 10.06.2016, працюючи на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі УПП у Львівській області ДПП НП України) маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою, та в силу ст.ст. 3,7,18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закону) №580- VIII від 02.07.2015, маючи обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні, та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та, на підставі положень Розділу 5 Закону, будучи: наділеним правом на застосування поліцейських, превентивних заходів та заходів примусу, 09.02.2018, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, діючи у групі із співробітниками -працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 умисно перевищив свої службові повноваження тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних, засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями та спричинило тяжкі наслідки за наступних, обставин.

Так, ОСОБА_9 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу "Т1", що входить до так званої "тактичної групи" УПП у Львівській області ДПП НП України, згідно розстановки сил та засобів тактичної групи УПП у Львівській області ДПП НП України, затвердженого заступником начальника - начальником ВЧС УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції, спільно із ОСОБА_10 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_16 і ОСОБА_4

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж "Т1" на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", а також екіпаж цієї ж так званої "тактичної групи" "Т2", до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_17 (керівник екіпажу), ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_2 " прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ "Магнус", після чого усі вказані, працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад "Національна лотерея", що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменими одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи, будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі "Національна лотерея", мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_23 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_23 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких, застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі, наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_23 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 , всупереч положенням: ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_23 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_9 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені, його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_23 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_23 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_9 у групі осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно застосували до ОСОБА_23 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_23 про свої наміри.

Так, ОСОБА_9 , руками утримував ОСОБА_23 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_23 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_9 утримувати ОСОБА_23 , а ОСОБА_4 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_23 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_9 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_23 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі, наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_23 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_23 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_4 утримували ОСОБА_23 за руки та одяг, а ОСОБА_20 і ОСОБА_12 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_23 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_23 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший, розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_23 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_23 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_23 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 утримували ОСОБА_23 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_23 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу "Національна лотерея", ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 одразу припідняли ОСОБА_23 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_12 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричинивши йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_23 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_23 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_23 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_23 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_24 підійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_23 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_23 , зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувалися насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_23 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , будь-яких дій по наданню допомоги ОСОБА_23 не вчинили , натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_23 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_11 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_23 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_23 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили за межі наданих працівникам поліції прав і повноважень, спричинено смерть ОСОБА_23 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані, що завдало матеріальної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, пов`язану з організацією поховання ОСОБА_23 та відповідних витрат на це в сумі 221990 грн., що більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно п. 4 примітки до ст. 364 КК України вважається тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, які спричинили тяжкі наслідки, вчинених у групі осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України.

Крім того, інспектор взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_9 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу "Т1", що входить до так званої "тактичної групи" УПП у Львівській області ДПП НП України, функціонування якої не регламентоване жодними нормативно правовими актами, спільно із ОСОБА_10 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_16 і ОСОБА_4

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж "Т1" на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", а також екіпаж цієї ж так званої "тактичної групи" "Т2", до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_17 (керівник екіпажу), ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_2 " прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ "Магнус", після чого усі вказані, працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад "Національна лотерея", що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменими одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи, будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі "Національна лотерея", мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_23 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_23 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких, застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_23 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 , всупереч положенням: ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_23 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_9 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені, його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_23 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_23 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_9 у групі осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно застосували до ОСОБА_23 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_23 про свої наміри.

Так, ОСОБА_9 , руками утримував ОСОБА_23 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_23 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_9 утримувати ОСОБА_23 , а ОСОБА_4 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_23 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_9 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_23 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі, наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_23 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_23 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_4 утримували ОСОБА_23 за руки та одяг, а ОСОБА_20 і ОСОБА_12 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_23 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_23 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший, розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_23 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_23 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_23 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 утримували ОСОБА_23 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_23 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу "Національна лотерея", ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 одразу припідняли ОСОБА_23 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_12 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричинивши йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_23 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_23 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_23 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_23 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_24 підійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_23 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_23 , зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувалися насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_23 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , будь-яких дій по наданню допомоги ОСОБА_23 не вчинили , натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_23 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_11 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_23 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_23 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили, за межі наданих працівникам поліції прав ї повноважень, спричинено смерть ОСОБА_23 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом - прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані.

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вбивстві через необережність, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АР Крим Роздольнецького району, с .Березівка українець, громадянин України, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 з вищою освітою, раніше не судимий, працюючий на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

07 травня 2018 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 - ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколом огляду місця події, протоколами огляду відеозаписів, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно наказу № 154 о/с від 10.06.2016, ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора взводу №2 роти №2 , батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Перебування ОСОБА_4 на вказаній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч. 3 ст. 365, ч.1 ст.119 КК України, а подальше перебування його на посаді дає підстави вважати, що він може продовжити свою протиправну діяльність та використовувати надані йому повноваження, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших співучасників, та осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим. особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та вчиняючи інші правопорушення.

Разом, з тим, 08.05.2018 слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 відсторонено від посади інспектора взводу №2роти №2, батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строком на 2 місяці.

Після чого, 06.07.2018 ухвалою слідчого судді Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_4 знову відсторонено від займаної посади строком на 1 місяць, а саме до 06.08.2018.

7.08.2018 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 відсторонено від займаної посади строком на 2 місяці, а саме до 5.10.2018.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу, підозрюється у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочину, перебуваючи на посаді інспектора взводу №2 роти №2, батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і незаконними засобами впливатиме на потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, в тому числі чинити тиск на невстановлених досудовим слідством свідків (очевидців), свідчить про наявність заявлених раніше ризиків, які на даний час не зменшились, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та, посилаючись на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16.08.2018 року, вказав, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчились ще у серпні 2018 року, тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши пояснення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до ч.1 ст.157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він проживає по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, тимчасово непрацюючий, інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимий.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.08.2018 року по справі №461/968/18 (провадження №11-сс/783/646/18), задоволено частково апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_25 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 . Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2018 року про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасовано, а матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 , повернуто прокурору ОСОБА_26 .

Як вбачається із вказаної ухвали від 16.08.2018 року, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що 09 лютого 2018 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України, та визначено, що проведення досудового розслідування доручено слідчому відділу прокуратури Львівської області. 07 травня 2018 року ОСОБА_4 інспектору взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України. Ухвалю слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2018 року зазначену ухвалу слідчого судді скасовано та застосовано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання з 22.00 год. до 07.00 год. 25 травня 2018 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_27 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018 за ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 119 КК України, доручено здійснювати слідчому відділу прокуратури Тернопільської області. Необхідність доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування заступник Генерального прокурора мотивував необхідністю забезпечення обєктивності та ефективності слідства. Тобто, процесуальним рішенням вищестоящого прокурора - заступника Генерального прокурора було змінено територіальну підслідність кримінального провадження № 0000050, й визначено підслідність у цьому провадженні за слідчим відділом прокуратури Тернопільської області. 06 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, який діяв у межах своєї територіальної юрисдикції, частково задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області та продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу - домашнього арешту. 18 липня 2018 року прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_28 прийнято постанову про визначення територіальної підслідності у кримінальному провадженні № 0000050 за слідчим управлінням прокуратури Львівської області та прийнято рішення про скерування матеріалів кримінального провадження № 0000050 до прокуратури Львівської області. Супровідним листом начальника Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань ОСОБА_29 від 31.07.2018 за № 15/3-30656-18 кримінальне провадження № 0000050 у 6 томах надіслано першому заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_30 для організації подальшого розслідування. 03 серпня 2018 року прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_26 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу - домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2018 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_26 та продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 05 жовтня 2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Частина перша статті 4 КПК України визначає дію Кодексу в просторі, тобто, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення злочину. Згідно з ч.2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення (територіальна підслідність). Підслідність це врегульована законом сукупність ознак кримінального провадження, на підставі яких конкретне кримінальне провадження підлягає розслідуванню тим чи іншим органом досудового розслідування. Саме правила про підслідність обумовлюють правильний розподіл кримінальних проваджень як між окремими органами досудового розслідування, так і між окремими підрозділами в одному органі досудового розслідування. Отже, згідно з територіальною підслідністю визначається питання про те, слідчий якого саме адміністративного району (області) повинен розслідувати кримінальне правопорушення. Тобто провадження розподіляються між однойменними ланками органів досудового розслідування з урахуванням їхньої територіальної юрисдикції. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування. Дана норма закону визначає повноваження процесуального прокурора щодо визначення (зміни) підслідності у кримінальному провадженні, однак такими повноваженнями він наділений лише в межах своєї територіальної юрисдикції. Згідно з ч.5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Відповідно до ч.5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000050 процесуальним рішенням заступника Генерального прокурора було доручено проведення досудового розслідування слідчому відділу прокуратури Тернопільської області, а тому змінити рішення заступника Генерального прокурора щодо підслідності конкретного кримінального провадження може Генеральний прокурор (в.о. Генерального прокурора) чи Перший заступник Генерального прокурора. Отже, прокурор у кримінальному провадженні №0000050 прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_28 не був наділений процесуальними правами щодо зміни територіальної підслідності даного кримінального провадження, яка була визначена вищестоящим прокурором, а тому процесуальне рішення прокурора ОСОБА_28 від 18 липня 2018 року не узгоджується з вимогами закону та суперечить змісту ст.ст. 36, 218 КПК України. Згідно з ч.1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Частиною третьою статті 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. У зв`язку з цим апеляційний суд звертає увагу на те, що начальник департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань ОСОБА_29 , приймаючи 31 липня 2018 року рішення про надіслання матеріалів кримінального провадження № 0000050 першому заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_30 для організації подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, не дотримався вимог ч.3 ст. 110 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема й щодо запобіжного заходу, на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Отже, виходячи із змісту вимог ст.ст. 132, 218 КПК України, прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_26 не наділений повноваженнями у кримінальному провадженні № 0000050 звертатись до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .. Розглядаючи клопотання прокурора ОСОБА_26 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова на ці обставини увагу не звернув і розглянув дане клопотання з порушенням правил територіальної підсудності. Відповідно до ст. 412 КПК, порушення правил підсудності при розгляді справи є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у будь-якому разі тягне за собою скасування судового рішення. Згідно ст. 409 КПК, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Так як ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через порушення правил підсудності, то питання про наявність чи відсутність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не досліджує, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Постановою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_31 від 06.08.2018 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 09.02.2017 року до шести місяців, тобто до 07.11.2018 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.08.2018 року по справі №461/968/18 (провадження №11-сс/783/646/18) про порушення вимог ст.ст.36, 218 КПК України щодо зміни територіальної підслідності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про те, що, у зв`язку із цим, перший заступник прокурора Львівської області не був наділений повноваженнями продовжувати строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя критично оцінює постанову першого заступника прокурора Львівської області від 06.08.2018 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 до шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

За таких обставин, у матеріалах клопотання відсутні належні докази продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 09.02.2018 року, а тому клопотання про продовження строку відсторонення від посади у цьому кримінальному провадженні до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 154-158, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 про продовження строку відсторонення від посади щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити до управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1