Справа № 522/891/19
Провадження № 1-«кс»/522/1224/19

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

представника заявника адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, слідчий суддя -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту з будинку АДРЕСА_1 , накладеного постановою СУ ГУМВС України в Одеській області від 02.08.2012 року в рамках кримінальної справи № 8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_5 зазначає, що арешт, на її думку, підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час потреба відпала у застосуванні цього заходу забезпечення, оскільки обставини істотно змінились, рішення Приморського районного суду м. Одеси було скасовано, позов ОСОБА_6 за справою залишено без розгляду, що стало підставою для скасування реєстрації права власності ОСОБА_6 . На даний час в реєстрі власником спірного майна є ОСОБА_7 , однак наявність арешту унеможливлює набуття права власності на будинок спадкоємцями ОСОБА_7 . В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту.

Дослідивши матеріали додані в обґрунтування клопотання, вислухавши думку представника заявника та прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих матеріалів вбачається, що 02.08.2012 року постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області, в рамках кримінальної справи № 8, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 10.03.2011 року, ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_8 .

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, думку прокурора, який не заперечує проти скасування арешту з зазначеного майна, вважаю, що потреба у застосуванні заходу забезпечення, у вигляді арешту будинка АДРЕСА_1 , відпала та арешт накладений на підставі постанови слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області від 02.08.2012 року, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений на підставі постанови слідчого СУ ГУМВД України в Одеській області від 02.08.2012 року на будинок АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
24.01.2019