Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2307/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника цивільного

відповідача ОСОБА_14 ,
обвинуваченого ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №279/2307/17 за апеляційною скаргою (з доповненнями захисника ОСОБА_13 ) обвинуваченого ОСОБА_15 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно

ОСОБА_15 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить вирок суду першої інстанції змінити шляхом призначення більш м`якого покарання, оскільки призначене йому судом покарання за своєю суворістю є явно несправедливим не відповідає обставинам справи та його особі. При цьому, звертає увагу на те, що він частково визнав свою у вчиненому, дав суду щирі та правдиві показання, що дійсно 20 лютого 2017 року він керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», в якому знаходилися потерпілі та намагаючись уникнути наїзду на вибоїну, його транспортний засіб занесло на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з іншим автомобілем, також частково визнав цивільні позови та пояснив, що по мірі його фінансової можливості частково відшкодував та має бажання відшкодовувати збитки потерпілим. Зазначає, що після вчинення ДТП йому було запропоновано пройти медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Під час огляду результати показали, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але він не погодився із висновком медичного працівника Богатирьова, так як останній сам перебував в алкогольному сп`янінні, а тому запропонував медичним працівникам взяти кров для дослідження, так як він знав та був впевнений, що він не вживав спиртні напої. Підтвердженням того, що він не перебував стані алкогольного сп`яніння, є довідка результатів токсологічного дослідження Обласного наркологічного диспансеру від 23.02.2017 за результатами відібраних зразків крові у нього - ОСОБА_15 , але суд першої інстанції не надав належної оцінки показам обвинуваченого та доказам які є наявні у справі. При цьому, сторона обвинувачення незважаючи на заявлені клопотання не змогла лікаря ОСОБА_16 доставити до суду та допитати його в якості свідка в судовому засіданні, не надала суду доказів, що даний лікар є фахівцем з даної медичної галузі, що він проходив спеціальне навчання та має відповідний фах, в матеріалах справи відсутні будь які докази щодо прибору на якому проводилось вимірювання вмісту алкоголю у видиху. Коли було проведено повірку даного прибору, теж не відомо, але суд першої інстанції взагалі не звернув на це уваги, взяв за основу висновок медичного закладу та застосував неправомірно обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в алкогольному сп`янінні, що привело до неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Також, наголошує, що суд необґрунтовано оцінив, як не однозначні показання свідка ОСОБА_17 . Приймаючи рішення, суд першої інстанції посилається тільки на показання потерпілої ОСОБА_18 , які викликають сумнів та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 . Аналогічно приймаючи рішення, суд першої інстанції необгрунтовано посилається на показання потерпілого ОСОБА_20 . Суд не врахував належним чином наступні обставини: його відношення до вчиненого, в судовому засіданні обвинувачений щиро попросив вибачення у потерпілих, пояснив потерпілим, що він не бажав таких наслідків, так як вони працювали разом не один рік, фактично були друзями, підтримували один одного на виробництві, будь яких намірів вчинити протиправні дії відносно потерпілих в нього умислу не було, частково визнав вину у скоєному ним злочині, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, щиро розкаявся у скоєному ним злочині, тому вважає, що суд першої інстанції був в праві при призначенні покарання визнати дані обставини, як обставини, що пом`якшують покарання. Суд безпідставно не взяв до уваги часткове відшкодування ним шкоди потерпілим та позитивні дані його особистості, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та дає можливість суду призначити йому, більш м`яке покарання.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого, діючий в його інтересах, адвокат ОСОБА_13 просить змінити вирок в частині призначеного покарання, яке є явно суворим, та призначити його підзахисному більш м`яке покарання. При цьому, вважає вирок таким, що винесений з порушенням вимог кримінально - процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу на те, що відповідно до ухвали Коростенського районного суду Житомирської області від 29.06.2017 суддя в порушення вимог ч.1 ст.314 КПК України підготовче судове засідання призначив поза межами 5 днів. Суд першої інстанції з істотними процесуальними порушеннями прийняв до розгляду цивільні позови потерпілих. В порушення вимог ч.7 ст.412 КПК України в матеріалах справи відсутній журнал судової засідання, технічний носій інформації або інша інформація про проведення судового засідання за 16.08.2017, хоча цього дня судове засідання було перенесено як вбачається з повісток на 17.10.2017 рік. Також, в порушення ч.4 ст.107 КПК України та ч.7 ст.412 КПК України, в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання, технічний носій інформації судового розгляду 27.10.2017 та 30 жовтня 2017 року.
Як вбачається з журналу судових засідань від 11.12.2017, відбулася заміна секретаря судових засідань, який приймав участь в судових засіданнях 17.10.17, 27.10.2017 на іншого, однак суддя не довів учасникам судового процесу про заміну секретаря, а також не вислухав думки про відвід, чим також порушив право учасників на заявлення відводів. В порушення вимог ч.2 ст.349 КПК України, в матеріалах провадження, відсутня ухвалу суду про визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження. Як вбачається з журналу судових засідань у судовому засіданні від 14.02.2018 замість прокурора ОСОБА_7 незаконно приймав участь зі сторони обвинувачення прокурор ОСОБА_21 . Крім того, прокурором ОСОБА_21 було долучено до матеріалів справи докази обвинувачення, але в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 108 КПК України, в журналі судового засідання від 14.02.2018 р. взагалі не зазначено найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них. Зазначає те, що суддя під час судового засідання 21.09.2018, не вислухавши сторони процесу не ухвалюючи відповідного рішення, оскільки не був допитаний свідок ОСОБА_22 , перейшов до допиту обвинуваченого ОСОБА_15 , та вже після допиту обвинуваченого суддя, нехтуючи думкою учасників процесу, про можливість закінчення розгляду справи без допиту свідка сторони обвинувачення - ОСОБА_22 , перейшов до судових дебатів.
Підсумовуючи свої апеляційні вимоги, вважає, що судом було не повно та не об`єктивно розглянуто провадження, однак, оскільки, його підзахисний не має на меті уникнути кримінальної відповідальності, так як саму вину в скоєнні даного злочину визнав, фактичні обставини справи не заперечує, має позитивну характеристику, частково відшкодував шкоду потерпілим та буде відшкодовувати, має батьків, на утриманні батька, який є інвалідом 2 - ї групи, обвинуваченому слід пом`якшити призначене покарання.
Згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року, ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 обчислено з моменту його фактичного затримання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_15 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_23 , який також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_24 - задоволено частково.
Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_23 та ОСОБА_24 : - по 19200 грн. на кожного моральної шкоди; - 115200 грн. страхового відшкодування на утриманця померлої; - 3680 грн. матеріальних витрат на поховання.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_23 : - 190000 грн. моральної шкоди; - 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_23 щомісячно у відшкодування шкоди, завданої малолітній ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смертю її матері у розмірі 1935 грн. 99 коп., починаючи стягнення з дня набрання законної сили вироком суду та до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_23 - відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_18 - задоволено частково.
Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_18 : - 76591 грн. 42 коп. витрати на лікування; - 10000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_18 : -95000 грн. моральної шкоди; - 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_18 - відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_25 - задоволено частково.
Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_25 по 19200 грн. на кожного моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_25 по 200000 грн. на кожного моральної шкоди, а також 8500 грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 - відмовлено.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_15 в дохід держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 4587 грн. 04 коп.
Арешт автомобіля марки «Daewoo Espero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який накладено відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року - скасовано.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 20 лютого 2017 року близько 17.00 години по вулиці Сергія Кемського поблизу провулку Сергія Кемського у м.Коростені Житомирської області, в порушення вимог пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Polo" реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перевозив пасажирів ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Так, рухаючись у зазначений день та час вказаним транспортним засобом по вул. Сергія Кемського (Жовтневій) у м. Коростені Житомирської області у напрямку центра міста та проїжджаючи біля провулку Сергія Кемського по напрямку до відділення "Нової пошти", водій ОСОБА_15 , в порушення вимог пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог пункту 12.1 зазначених вище Правил під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стану свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в порушення вимог пункту 10.1 цих же Правил, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, натомість змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки «Daewoo Espero» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_28 , який рухався у зустрічному напрямку та який своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири автомобіля марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які перебували на задніх пасажирських сидіннях посередині та праворуч, отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці події.
Пасажирам цього ж автомобіля ОСОБА_17 , який перебував на передньому правому пасажирському сидінні, спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_18 , яка знаходилася на задньому лівому пасажирському сидінні, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_15 вимог пунктів 2.3.б), 2.9.а), 10.1. та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили ОСОБА_17 середньої тяжкості тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_18 тяжкі тілесні ушкодження, а також заподіяли загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , ОСОБА_15 скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.3 Кримінального кодексу України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу з доповненнями задовольнити, пояснення потерпілої сторони та думку прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 279/2307/17, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, ґрунтується на зібраних у провадженні доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні та яким суд дав належну юридичну оцінку.

Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України. Обставини вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення встановлені судом у вироку, підтверджені: показаннями самого обвинуваченого; показаннями потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_29 та ОСОБА_28 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 лютого 2017 року із схематичним планом та фототаблицями до нього (т.1 а.п.221-237); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20 від 20 лютого 2017 року (т.1 а.п.240); актом медичного огляду від 20 лютого 2017 року (т.1 а.п.241); протоколом огляду трупа та лікарського свідоцтва про смерть №359 від 21 лютого 2017 року (т.1 а.п.243-244); висновком судово-медичної експертизи №58 від 21 лютого 2017 року (т.1 а.п.245-247); протоколом огляду трупа та лікарського свідоцтва про смерть №358 від 21 лютого 2017 року (т.1 а.п.248-249); висновком судово-медичної експертизи №57 від 21 лютого 2017 року (т.1 а.п.250-252); висновком експерта №3/140 від 16 березня 2017 року (т.2 а.п.2-13); висновком експерта №3/139 від 3 березня 2017 року (т.2 а.п.15-26); протоколом проведення слідчого експерименту від 6 березня 2017 року, схеми та фототаблиці до нього за участю потерпілого ОСОБА_28 (т.2 а.с.44-53); висновком експертів за результатами проведення судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №170/17-25/5668/10628/17-52 від 15 червня 2017 року (т.2 а.п.54-71); висновком експерта №661 від 28 березня 2017 року (т.2 а.п.73-74); висновком експерта №666 від 28 березня 2017 року (т.2 а.п.75-76).

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що показання обвинуваченого, свідків, як і інші вище зазначенні докази наявні у кримінальному провадженні в своїй сукупності складають послідовний ланцюг фрагментів, що повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_15 необережних дій, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_17 середньої тяжкості тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_18 тяжкі тілесні ушкодження, а також заподіяли загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Апеляційні твердження сторони захисту про відсутність належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_15 транспортним засобом, будучи в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, були предметом перевірки в суді першої інстанції, з їх послідуючою відповідною оцінкою у вироку.

Так, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку правильно зазначив, що акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №20 від 20.02.2017 щодо ОСОБА_15 (т.1 а.с.241), складено із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, є належним та допустимим доказом перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,4 проміле на час огляду о 16 год. 19 хв. 20.08.2017.

Належно підтверджено факт вживання алкоголю та перебування обвинуваченого ОСОБА_15 в стані сп`яніння під час керування автомобілем показаннями потерпілої ОСОБА_18 очевидцем подій, показаннями свідків ОСОБА_29 та потерпілого ОСОБА_9 .

Вище зазначеним актом медичного огляду №20 від 20.02.2017 (т.1 а.с.241), показаннями зазначених вище потерпілої та свідків, які є послідовними та взаємо доповнюючими, обґрунтовано спростовуються апеляційні посилання обвинуваченого, викладені в його скарзі щодо неврахування судом довідки результатів таксооогічного дослідження Обласного наркологічного диспансеру від 23.02.2017 (т.1 а.п.242). Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що вказані результати токсологічного дослідження не стали підставою для внесення змін до вище наведених акту та висновку медичного огляду на виявлення стану сп`яніння.

Є обґрунтованим висновок суду першої інстанції і щодо неврахування показань свідка ОСОБА_17 , який перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим, про те, що ОСОБА_15 20 лютого 2017 року алкогольні напої перед тим, як керувати автомобілем не вживав, оскільки ці показання не можуть безумовно спростувати всі інші докази на підтвердження факту перебування обвинуваченого в стані сп`яніння.

Судом першої інстанції вживались всі необхідні процесуальні заходи щодо належного повідомлення свідка ОСОБА_30 медичного працівника що проводив огляд обвинуваченого 20.08.2017, з метою його допиту, про що зазначає обвинувачений та його адвокат в апеляційній скарзі, як на можливий доказ відсутності у ОСОБА_15 алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, як вбачається з журналу судового засідання від 21.09.2018 (а.п.113-180), судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч.2 ст.342 КПК України, було встановлено відсутність свідка ОСОБА_30 , в подальшому головуючим суддею було поставлено на обговорення учасників провадження питання про можливість розгляду за відсутності цього свідка, на що, захисник обвинуваченого та, відповідно, й сам обвинувачений ОСОБА_15 заявили про можливість судового розгляду без зазначеного свідка.

При цьому, в ході апеляційного провадження сторона захисту не заявляла клопотання про повторний свідка для допиту в судовому засіданні.

Необґрунтованими є апеляційні посилання захисника ОСОБА_13 на грубі порушення судом першої інстанції при розгляді провадження вимог кримінально - процесуального закону.
Так, у відповідності до матеріалів провадження, судом першої інстанції, після надходження обвинувального акту 23.06.2017 відносно ОСОБА_31 (т.1 а.п.1), у відповідності до вимог ч.1 ст.314 КПК України, 29.06.2017, тобто в межах 5-и денного строку передбаченому цією статтею, постановлена відповідна ухвала про призначення підготовчого судового засідання у провадженні №279/2307/17 (т.1 а.п.14), з викликом у підготовче судове засідання учасників цього провадження.

У відповідності до технологічного документу від 16.08.2017, в зв`язку з зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні, підготовче судове засідання у провадженні №279/2307/17 попередньо призначене на 16.08.2019 (т.1 а.п.95) було призначено на 17.10.2017, таким чином, в технічній фіксації судового засідання у суду першої інстанції не було процесуальної необхідності. Про призначений судовий розгляд на 17.10.2017, судом першої інстанції було належно повідомлено всіх учасників. (т.1 а.п.96-102)

Також, у відповідності до довідки від 27.10.2017 (т.1 а.п.132), судовий розгляд провадження було перенесено на 11.12.2017 в зв`язку з неявкою учасників процесу, тобто без технічній фіксації судового засідання, що згідно до положень ч.4 ст.107 КПК України, є процесуально можливим.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалами Коростенського міськрайонного суду від 17.10.2017 (т.1 а.п.126-128), на підставі ст.ст.119, 120 ЦПК України було залишено позовні заяви потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_18 без розгляду з наданням строку для усунення недоліків, хоча, як зазначає адвокат в скарзі ці позови було подано потерпілими 16.08.2017, що не є в даному випадку істотним порушенням вимог процесуального закону.

Згідно до ухвал Коростенського міськрайонного суду від 30.10.2017 (т.1 а.п.145, 149), у відповідності до вимог ст.ст.61, 62, 128 КПК України прийнято до розгляду в межах кримінального провадження №279/2307/17 цивільні позови ОСОБА_18 та ОСОБА_9 , разом з цим, процесуальних норм щодо обов`язкового проведення судового засідання (фіксації) фактично для прийняття до розгляду позовних заяв потерпілих чинне процесуальне законодавство не містить.

Таким чином, порушень вимог процесуального закону при прийняті до розгляду цивільних позовів потерпілих в ході апеляційної перевірки не встановлено.

Є безпідставним й апеляційне твердження адвоката про відсутність під час судового розгляду у прокурора ОСОБА_21 повноважень, передбачених ст.37 КПК України, оскільки відповідно до постанови про призначення групи прокурорів від 03.09.2018 (т.2 а.п.153), визначено відповідну групу прокурорів, які здійснюють підтримання держаного обвинувачення у провадженні №279/2307/17, у тому числі і прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_21 (старший групи). Цим же прокурором в судовому засіданні 14.02.2018 (т.2 а.п.98) було заявлено відповідне клопотання та подано письмові докази (реєстр документів, т.2 а.п.94), яке, у відповідності до вимог КПК України поставлено судом на обговорення, за відсутності заперечень з боку обвинуваченого та сторони захисту, в подальшому ці докази належно оголошені та долучені до матеріалів провадження.

Визначено судом й відповідний порядок дослідження доказів безпосередньо постановленням 11.12.2017 ухвали суду, яку відповідно до вимог ч.4 ст.371 КПК України, занесено у журнал судового засідання. (т.1 а.п.183)

Крім того, є безпідставними й апеляційні посилання адвоката на те, що 11.12.2017 відбулася заміна секретаря судового засідання, однак, суддя не довів учасникам судового процесу про цю заміну, не вислухав думки про відвід, чим також порушив право учасників на заявлення відводів.

Як вбачається з журналу судових засідань від 11.12.2017, відбулася заміна секретаря судових засідань, головуючим було оголошено склад суду та права відповідного відводу, за відсутності клопотань від учасників процесу. (т.1 а.п.181)

Отже, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 не ґрунтуються на матеріалах провадження та на думку апеляційного суду є необґрунтованими.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_15 кримінального правопорушення та його особі, за доводами апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з вироку, при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, яке є тяжким, однак вчинено за необережності, незворотні наслідки вчиненого - смерть двох осіб та спричинення іншим особам різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, а також особу ОСОБА_15 , який за місцем попередньої роботи та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, а також думки потерпілих від злочину. Обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено не було, обтяжуючою обставиною суд визнав вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_15 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

На думку апеляційного суду розмір призначеного обвинуваченому основного покарання є таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі винного.

Згідно матеріалів кримінального провадження, що було встановлено і за результатами судового розгляду справи в суді першої інстанції, потерпілі з обвинуваченим ОСОБА_15 виїхали на автомобілі під керуванням останнього за межі міста для відсвяткування успішної здачі іспитів по місцю їх роботи, де усі разом вживали спиртні напої. Після, будучи обізнаними про стан сп`яніння ОСОБА_15 , сіли в його автомобіль та під час повернення в місто потрапили в дорожньо-транспортну пригоду.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції неповно врахував обставини, що передували вчиненню кримінального правопорушення. Не взято до уваги щире каяття обвинуваченого, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим, яку ОСОБА_15 продовжив сплачувати і на стадії апеляційного розгляду справи. Апеляційний суд, вважає, що часткове відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілим є обставиною, що пом`якшує покарання. Визначений судом першої інстанції максимальний строк основного покарання за наявності вище наведених обставин, в тому числі з врахуванням особи обвинуваченого, не є обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, визнати покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_15 апеляційний суд не може, тому приходить до висновку, що воно є занадто суворим та підлягає пом`якшенню.

Виходячи з того, що апеляційним судом визнано призначене покарання ОСОБА_15 таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі через суворість, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок відповідній зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу (з доповненнями захисника ОСОБА_13 ) обвинуваченого ОСОБА_15 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_15 в частині призначеного покарання - змінити.
Призначити ОСОБА_15 за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом того ж часу з моменту отримання копії ухвали.

Судді :