ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/15829/17 відносно

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимості в силу ст. 89 КК України не маючого, -

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст. ст. 289 ч.2, 190 ч.ч.1,2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

14.05.2017, приблизно об 11 годині, перебуваючи на станції технічного обслуговування автомобілів, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, 9-а, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , взяв у користування його робочі інструменти для ремонту автомобілів, а саме: домкрат для легкових автомобілів, вартістю 1 000 гривень, підставки для підняття легкового автомобіля, в кількості 2-х штук, вартість однієї підставки складає 1 000 гривень, пневматичний гайковерт для викруток гайок, вартістю 2 500 гривень, планшет фірми «Lenovo Idea Tab A 3500HV16 GB», вартістю 1 316 гривень 71 копійок, під приводом подальшого їх використання під час ремонту автомобілів. Однак, ОСОБА_14 , заздалегідь знаючи про те, що зазначене майно ОСОБА_13 , не поверне, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись чужим майном на власнии розсуд, чим причинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 6 816 гривень 71 копійок.

Крім того, 28.07.2017, приблизно о 21 годині, ОСОБА_14 , перебуваючи біля магазину «Обжора», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, 10, реалізуючи злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_15 , під приводом зателефонувати, отримав від останнього мобільний телефон, марки «Meizu U10», в корпусі білого кольору, вартістю 3 399 гривень 00 копійок. Однак, ОСОБА_14 , заздалегідь знаючи про те, що зазначений мобільний телефон ОСОБА_15 не поверне, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 3 399 гривень.

Крім того, 10.08.2017, приблизно о 12 годині, ОСОБА_14 , перебуваючи в приміщенні «Лото-Маркета», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 18, реалізуючи злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_16 , під приводом зателефонувати, отримав від останнього мобільний телефон, марки «Meizu М5 Note», вартістю 4 999 гривень, з проектором на дисплеї, вартістю 149 гривень, системою абсолютного захисту, вартістю 749 гривень, який знаходився в чохлі фірми «Gio Case», чорного кольору, вартістю 192 гривень. Однак, ОСОБА_14 , заздалегідь знаючи про те, що зазначений мобільний телефон ОСОБА_16 він не поверне, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 6089 гривень.

Він же, ОСОБА_14 , 19.11.2017, приблизно о 02 годині 57 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля будинку №32-А по вул. Адміральський проспект в м. Одесі, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_17 , що виразилось у нанесенні одного удару в плече останнього, виштовхав ОСОБА_17 з автомобіля марки «MITSUBISHI LANСER», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , пересів за руль вказаного автомобіля та розпочав на ньому рух, тим самим незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом, після чого, на викраденому транспортному засобі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на суму 166 351 гривень 22 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України визнав повністю, вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України визнав частково. При цьому обвинувачений надав показання, відповідно до яких 18.11.2017 року, ввечері, він перебував за місцем роботи на СТО, де святкували день народження його знайомого, де він вживав спиртні напої. Після цього, він, разом зі своїми знайомими продовжили відпочинок та поїхали до сауни, де також продовжили відпочивати та вживати спиртні напої. Закінчивши відпочинок, вночі 19.11.2017 року вони викликали таксі, для того щоб їхати додому. На замовлення приїхав автомобіль «MITSUBISHI LANСER», чорного кольору, яким керував потерпілий. В ході пересування, водій таксі грубо порушував правила дорожнього руху, у тому числі проїхав перехрестя на заборонений, червоний сигнал світлофору. Він, та його знайомі робили водієві зауваження, проте він на них не реагував. Перебуваючи в районі вул. Адміральський проспект в м. Одесі, водій автомобіля зупинив його і почав вимагати від пасажирів, щоб вони залишили таксі. Будучи незадоволеним такою поведінкою водія, бажаючи провчити його та пожартувати над ним, він зажадав від водія таксі, щоб той вийшов з автомобіля, при цьому будь-якого насильства щодо нього він не застосовував. На його вимогу водій вийшов з автомобіля, після чого він, без дозволу водія, сів на місце водія в салоні автомобіля і почав рух. Проїхавши біля 50-100 м він самостійно зупинив автомобіль, після чого, протягом до однієї хвилини, до автомобіля підійшли працівники поліції разом з потерпілим, де він в подальшому був затриманий.

З приводу обвинувачення у заволодінні майном потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 шляхом шахрайства, обвинувачений свою вину визнав повністю та скориставшись своїм процесуальним правом відмовився від надання показів.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто щодо обставин вчинення ОСОБА_14 злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини обвинуваченого у заволодінні майном потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 шляхом шахрайства.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_14 у незаконному заволодінні транспортним засобом при викладених у вироку обставинах, які узгоджуються з формулюванням обвинувачення, на підставі доказів, досліджених при судовому розгляді.

Так, потерпілий ОСОБА_17 надав показання про те, що 19.11.2017 року він, працюючи водієм таксі, отримав замовлення на перевезення пасажирів з нічного клубу, який знаходиться в районі вул. 25-ої Чапаївської дивізії до вул. Семінарської. До автомобіля сіли четверо пасажирів, у тому числі і обвинувачений, який сидів на передньому сидінні. В районі ресторану «Макдональдс» на площі Толбухіна обвинувачений попросив зупинити автомобіль, на що він відповів йому, що не буде цього робити, оскільки йому доведеться порушувати правила дорожнього руху, на що обвинувачений почав грубо висловлюватись на його адресу. Він попросив знайомих обвинуваченого заспокоїти його. На його зауваження обвинувачений не реагував та почав погрожувати йому, тоді він, в районі вул. Адміральській проспект, зупинив автомобіль і зажадав від пасажирів вийти з машини. Обвинувачений та ще один пасажир вийшли з автомобілю, після чого обвинувачений підійшов до нього, схопив його за куртку та вдарив у плече. Він ухилився від удару, після чого обвинувачений відкрив двері, виштовхнув його з автомобіля. Потім він побачив, як якого машина почала рух. Озирнувшись по сторонам, він неподалік побачив автомобіль патрульної поліції. Він повідомив працівникам поліції, що в нього викрадають автомобіль. Патрульні стали наздоганяти належний йому автомобіль, після чого зупинили його. Після зупинки, працівники поліції затримали обвинуваченого, який під час затримання знаходився на місці водія.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що він викликав таксі «Бонд» та через деякий час приїхав автомобіль. В чотирьох, у тому числі ОСОБА_19 , вони сіли до салону автомобіля і поїхали до дому. Під час пересування містом у ОСОБА_20 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт з водієм. Біля площі ОСОБА_21 водій проїхав на червоне світло в результаті чого знову виник словесний конфлікт. Далі, водій зупинився та попросив їх вийти нас з автомобілю, на що ОСОБА_19 сказав: «Зараз ти сам вийдеш». В цей час, він помітив як ОСОБА_19 відкрив двері водія, який під тиском ОСОБА_20 вийшов з автомобіля, а за ним вийшов і він. Далі, ОСОБА_19 пересів на водійське сидіння та поїхав. Майже відразу, коли вони стояли з водієм автомобіля на узбіччі, вони побачили працівників патрульної поліції та водій зупинив їх та розповів про протиправні дії ОСОБА_20 . Патрульна машина поліції поїхала за автомобілем, яким керував ОСОБА_19 і приблизно за 100 м від початку руху автомобіль зупинився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , суду пояснив, що в день подій, що розглядаються, точну дату він не пам`ятає, після відвідування бані, вони вчотирьох, у тому числі ОСОБА_23 , вирішили роз`їхатись додому та викликали таксі. Коли вони сіли до автомобілю він заснув. Коли прокинувся, почув конфлікт водія таксі з ОСОБА_20 . Через деякий час водій заявив, що він відмовляється їх везти, потім автомобіль зупинився. Він побачив, як ОСОБА_19 штовхнув водія в плече, після чого той вийшов з автомобіля. Гром сів за кермо автомобіля та почав рух. Проїхавши невелику відстань, ОСОБА_19 зупинився, до автомобілю підійшли працівники поліції та водій таксі.

Крім показань потерпілого і свідків обвинувачення, вина ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України підтверджується:

- протоколом заяви ОСОБА_17 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення від 19.11.2017 року, в якому він стисло повідомив про обставини вчиненого відносно нього злочину;

- протоколом огляду місця події від 19.11.2017 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий автомобіль «MITSUBISHI LANSER», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому, який знаходився неподалік від місця заволодіння транспортним засобом по вул. Краснова. В ході огляду виявлені та вилучені 2 сліда пальців рук;

- протоколом затримання ОСОБА_14 від 19.11.2017, відповідно до якого ОСОБА_14 був затриманий безпосередньо на місці вчинення злочину;

- протоколом медичного огляду ОСОБА_14 для встановлення стану алкогольного сп`яніння від 19.11.2017, відповідно до якого ОСОБА_14 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- висновком судового експерта №306 від 9.12.2017 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI LANСER», державний номер НОМЕР_1 складає 166351 гривню 22 коп.;

- протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_17 від 05.12.2017, під час якого, потерпілий на місці вчинення злочину підтвердив обставини його вчинення і підтвердив раніше надані ним показання;

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.Аналізуючи показання потерпілого та свідків обвинувачення, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Аналізуючи доводи обвинуваченого про те, що заволодіння транспортним засобом було вчинене ним без застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд сприймає ці доводи як спосіб захисту і відноситься до них критично. При цьому, надаючи оцінку цим показаннями обвинуваченого, суд розцінює їх як намагання ввести суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, тому суд не сприймає ці показання обвинуваченого у якості належних доказів невинуватості обвинуваченого. Суд також залишає поза сумнівом покази потерпілого ОСОБА_17 про вчинення злочину відносно нього з застосуванням насильства з боку ОСОБА_14 з огляду на відсутність даних про упередженість потерпілого при наданні показів, а саме: в зв`язку з відсутністю відомостей про наявність неприязних відношень з обвинуваченим і особистого знайомства з ним, відсутністю даних про зацікавленість потерпілого у притягненні ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, з огляду на відсутність даних, які б компрометували потерпілого іншим чином чи негативно характеризували б його та в зв`язку з відсутністю даних про вчинення на потерпілих тиску з боку працівників правоохоронних органів при проведенні досудового слідства.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене ОСОБА_14 повторно суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.

Оскільки ОСОБА_14 незаконно заволодів транспортним засобом, яке було поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.189 КК України.

При призначенні покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1,2 ст. 190 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні цього злочину. Обставин, що обтяжують покарання в цієї частині обвинувачення судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, суд визнає вчинення цього злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання в цієї частині обвинувачення, судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не мають до обвинуваченого жодних претензій, суд враховує дані, які характеризують обвинуваченого за місцем проживання.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_14 злочинів, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому суд не знаходить підстав, для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_14 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 3 років обмеження волі;

- за ч.2 ст. 289 КК України - у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно з ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити ОСОБА_24 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_25 рахувати з дати його затримання і початку перебігу строку попереднього ув`язнення, тобто з 19.11.2017.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_25 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судової експертизи у сумі 1581 грн. 92 коп.

Сторонами може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_26