Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/3209/17
Провадження № 1-кп/572/120/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2018 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000786 від 26 червня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, працюючого в ТОВ "Топаз - ЛТД" на посаді водія, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С ТА Н О В И В:
ОСОБА_4 20 червня 2016 року, приблизно о 21 год. 20 хв., у світлу пору доби, в порушення вимог пункту 10.1., підпункту в) пункту 14.2., підпункту г) пункту 14.6. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, керуючи автомобілем Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Будки-Кам`янські-Рокитне-Клесів, між с. Страшеве та смт. Клесів Сарненського району, зі швидкістю не менше 101,1... 106,5 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху поза населеним пунктом, яка становить 90 км/год., на заокругленні проїзної частини автодороги вправо по ходу руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді невстановленого легкового автомобіля, який рухався попереду в попутному напрямку, перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху та під час виконання маневру обгону даного автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми-закритого уламкового перелому середньої третини лівого стегна зі зміщенням, закритого косого перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням, закритого перелому внутрішньої кісточки лівого гомілко-ступеневого суглобу зі зміщенням, множинних різано-рваних ран лівого плеча, передпліччя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я. Пасажир автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижньої третини правого плеча зі зміщенням, тупої травми грудної клітки, перелому 3-4-5,7 ребер зліва зі зміщенням, забійної рани середньої третини лівого плеча, множинних кровопідтьоків спини, післятравматичної нейропатії правого ліктьового нерву, закритого уламкового перелому нижньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, закритої тупої травми грудної клітки - множинні білатеральні переломи ребер, ускладнені контузією легень і малим лівобічним гемотораксом, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

В безпосередньому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали є грубе порушення водієм автомобіля Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1 пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю відповідають обставинам, встановленим в ході судового розгляду, додатково пояснив, що 20 червня 2016 року, близько 21-ї год. керуючи транспортним засобом марки Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Сарни Рівненської області, приблизно зі швидкістю 100 км/год. Від`їхавши кілометрів 3-5 від смт. Клесів Сарненського району, наздогнав автомобіль марки Фольксваген пасат, який рухався зі швидкістю 60 км/год. При обгоні даного транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, ОСОБА_4 вказав, що побачив транспортний засіб синього кольору, який рухався в зустрічному напрямку. ОСОБА_4 в поясненнях зазначив, що зрозумівши, що виникла аварійна ситуація, намагаючись уникнути ДТП прийняв вліво, ближче до кювету, проте автомобіль, синього кольору, що рухався в зустрічному напрямку прийняв вправо, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. ОСОБА_4 суду показав, що не пам`ятає хто саме викликав швидку допомогу. Потерпілих в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було троє. Їх забрала швидка допомога в лікарню в м. Сарни Рівненської області, куди ж і поїхав ОСОБА_4 . Обвинувачений суду показав, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, має посвідчення водія категорій А, В, С, D. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що він не переконався в безпечному обгоні транспортного засобу, марки Фольксваген пасат. У вчиненому щиро розкаявся. Повідомив суд, що відшкодував матеріальну шкоду ОСОБА_7 в сумі 12000 гривень, а ОСОБА_6 приблизно 2000 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 20 червня 2016 року перебував на святі в м. Сарни, та на таксі повертався додому. Перед смт. Клесів на повороті сталася аварія. ОСОБА_6 суду показав, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася за кілька хвилин і авто, на якому він їхав перекинулося. Приблизно через 30 хв. приїхала швидка допомога. Швидку допомогу на місце дорожньо-транспортної пригоди викликала сестра ОСОБА_6 , якій він подзвонив. Даний потерпілий суду показав також, що автомобіль, в якому він знаходився, рухався приблизно 80 км/год. В результаті ДТП в ОСОБА_6 було зламано два ребра та руку. Тривалий час лікував печінку. На сьогоднішній день шкода йому не відшкодована, вибачення в нього ОСОБА_4 не просив, в лікарню під час лікування до потерпілого не приходив.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 20 червня 2016 року йому подзвонили та повідомили, що потрібно завезти ОСОБА_6 в смт. Клесів, де також перебувала його дитина, яку він мав намір забрати, на що потерпілий ОСОБА_7 погодився. Проїхавши с.Страшево, розминувшись з автомобілем, побачив автомобіль "Peugeot Expert", який рухався з великою швидкістю. Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що натиснув на гальма, проте одразу відбулась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_7 суду показав, що на другий чи третій день до нього прийшла матір ОСОБА_10 та дала 12000 грн. та наголошувала на тому, що будуть надалі матеріально допомагати. Проте з тих пір, більше коштів з боку ОСОБА_10 не надходило.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, окрім повного визнання ним вини, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні.
Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого злочину.
У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, прокурора, потерпілих, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.
При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції не має. Обвинуваченому та потерпілим роз`яснено, що при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин вони будуть позбавлені можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілих, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
За клопотанням представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 по справі було призначено комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.Чи є причинно-наслідковий зв`язок між загостренням попередніх захворювань ОСОБА_6 після отримання травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2016 р.; якщо так, то який характер цього причинно-наслідкогового зв`язку?

2.Чи погіршився стан здоров`я ОСОБА_6 з моменту проведення судово-медичної експертизи від 30.07.2016 р. по даний час, якщо так, то чи є це наслідок дорожньо-транспортної пригоди?

3.Визначити потребу у додаткових видах відшкодування (догляд, харчування, санаторно-курортне, медикаментозне лікування тощо) ОСОБА_6 .

Проведення експертизи доручено експертам Рівненського обласного бюро судово- медичної експертизи.

Згідно висновку експерта №85 від 09.10.2018 р. вбачається, що згідно наданих медичних документів, у гр-на ОСОБА_6 протягом 2015- 2016 року, до 20.06.2016 року, лікарями було встановлено і підтверджено клініко-лабораторними даними такі патологічні стани: цироз печінки, клас А по Чайлд-П`ю, компенсований портальний блок, ускладений варикозним розширенням вен стравоходу та шлунку ІІ-ІІІ ступеня; хронічний ерозивний гастродуоденіт; дисметаболічна міокардіодистрофія; хронічний холецистопанкреатит; субатрофічний риносинусит з рецидивуючими носовими кровотечами; поліп лівої верхньощелепної пазухи; астено-вегетативний синдром соматичного ґенезу. 20.06.2016 року гр-н ОСОБА_6 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, в якій отримав наступні ушкодження: закритий уламковий перелом нижньої третини правого плеча зі зміщенням; тупа травма грудної клітки у вигляді переломів 3-4- 5,7 ребер зліва зі зміщенням (4 перелом подвійний), ускладнена контузією легень і малим лівобічним гемотораксом; забійна рана середньої третини лівого плеча; множинні синці спини, післятравматична нейропатія правого ліктьового нерву. В період часу з 20.06.2016 року по даний час - в медичних документах відмічаються періодичні загострення попередніх хронічних захворювань (змішаний цироз печінки, портальна гіпертензія, гепатоспленомегалія, ускладнена варикозним розширенням вен стравоходу ІІІ ступеня, холецистопанкреатит, гастрит, метаболічна полінейропатія, хронічний не обструктивний бронхіт), з приводу чого ОСОБА_6 постійно лікується амбулаторно та стаціонарно в КЗ "Рівненська обласна клінічна лікарня" Pівненської обласної ради. Сарненській ЦРЛ, а також в клініці "Адоніс" Медичний центр приватного вищого навчального закладу "Інститут загальної практики - сімейної медицини" м. Київ. В процесі лікування відмічається періодичне покращення стану на фоні терапії та незначне поступове прогресування вказаних захворювань (скорочення періодів ремісії). Враховуючи те, що при дорожньо-транспортній пригоді у ОСОБА_6 не були травмовані анатомічні ділянки та органи, в яких проходили відмічені хронічні патологічні процеси, а також те, шо їх загострення з медичної точки зору залежать від таких факторів, є порушення дієти і режиму харчування, порушення метаболічних процесів в організмі, не дотримання схем лікування тощо), судово-медична експертна комісія приходить до висновку, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 (загострення попередніх захворювань) не перебуває в прямому причинному зв`язку із травмами, отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2016 року. Отриманий при травмі емоційний стрес міг незначно вплинути на загальний стан організму, але суттєвого впливу на патологічні процеси в організмі не спричинив. Визначення потреби у додаткових видах відшкодувань, а саме догляд, харчування, санаторно-курортне, медикаментозне лікування, не входить до компетенції судово- медичної експертизи.

Аналізуючи зібрані та досліджені інші докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і його неправомірні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 та потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вищевказаних вимог, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п.100), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 104), на "Д" обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 102-103).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначені ст. 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п.21 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, додатковий вид покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк не є обов`язковим до призначення.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, враховуючи обставини справи, зважаючи на тяжкість скоєного, необережну форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, поведінку ОСОБА_4 , його молодий вік та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, на даний час працює, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 , покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування ПАТ "НАСК "ОРАНТА" 59278 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 2963 грн. 92 коп. моральної шкоди та про відшкодування ОСОБА_4 300 000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування ПАТ "НАСК "ОРАНТА" 75294 грн. 20 коп. матеріальної шкоди та 3764 грн. 71 коп. моральної шкоди та про відшкодування ОСОБА_4 700000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

13.02.2018 р. через канцелярію суду надійшов відзив представника ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на позовну заяву ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, з якого встановлено, що він позовні вимоги ОСОБА_7 не визнає, вказуючи, що відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву та інші документи про страхове відшкодування. Станом на 12.02.2018 р. до ПАТ "НАСК "Оранта" від ОСОБА_7 не надходило жодної такої заяви. Крім того, вважає, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 , зазначені в позовній заяві не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. В зв`язку з чим представник ПАТ "НАСК "ОРАНТА" вважає, що відсутні підстави виплати ОСОБА_7 коштів.

14.02.2018 р. через канцелярію суду надійшов відзив представника ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на позовну заяву ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, з якого встановлено, що він позовні вимоги ОСОБА_6 не визнає, вказуючи, що відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву та інші документи про страхове відшкодування. Станом на 12.02.2018 р. до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від ОСОБА_6 не надходило жодної такої заяви. Крім того, вважає, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 , зазначені в позовній заяві не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. В зв`язку з чим представник ПАТ "НАСК "ОРАНТА" вважає, що відсутні підстави виплати ОСОБА_6 коштів.

28.02.2018 р. до суду через канцелярію суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_11 , з якого вбачається, що він позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу не визнає, вказуючи, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в підтвердження заподіяння йому моральної шкоди в розмірі 700 000 грн. Обвинувачений моральну шкоду визнає частково, погоджується на сплату 30 000 грн. моральної шкоди. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вказує, що в матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт та розрахунковий документ, який підтверджує оплату позивачем наданих послуг. З таких підстав, ОСОБА_4 вважає, що в цій частині позовних вимог ОСОБА_11 слід відмовити.

28.02.2018 р. до суду через канцелярію суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_6 , з якого вбачається, що він позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу не визнає, вказуючи, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в підтвердження заподіяння йому моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. Обвинувачений моральну шкоду визнає частково, погоджується на сплату 15 000 грн. моральної шкоди. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вказує, що в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який підтверджує оплату позивачем наданих послуг. З таких підстав, ОСОБА_4 вважає, що в цій частині позовних вимог до нього ОСОБА_6 теж слід відмовити.

07.03.2018 р. надійшли пояснення до відзиву на позовну заяву представника ПАТ "НАСК "ОРАНТА", з яких вбачається, що станом на 05.03.2018 р. від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" не надходило заяви та інших документів, визначених, необхідних для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування. Крім того, зазначає, що у разі розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої в ДТП розглядається у відповідному суді, страховик припиняє розгляд страхової справи до винесення рішення по цивільній, господарській або кримінальній справі.

ОСОБА_6 було подано відповідь на відзив ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_6 просить суд відхилити аргументи та міркування цивільного відповідача ОСОБА_4 , які були викладені в його відзиві на позовну заяву, а його позовну заяву задоволити в повному обсязі.
ОСОБА_7 було подано відповідь на відзив ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_6 просить суд відхилити аргументи та міркування цивільного відповідача ОСОБА_4 , які були викладені в його відзиві на позовну заяву.
08.05.2018 р. від ОСОБА_7 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 7745 грн. матеріальної шкоди.
При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`ю потерпілого, зобов`язана відшкодувати йому витрати на придбання ліків та проходження лікування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями відшкодовується фізичній особі особою, що її завдала.
Факт та розмір матеріальних витрат в сумі 2340,56 грн. доведено повністю чеками наявними в матеріалах кримінального провадження (а.п.30-32), а тому позовні вимоги, щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.
Що стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди то відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з п.1 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Завдану моральну шкоду потерпілий ОСОБА_7 оцінює у розмірі 70000,00 грн., потерпілий ОСОБА_6 оцінює в 300000,00грн., яку вони обґрунтовують тривалими фізичними стражданнями, які вони перенесли та продовжують відчувати внаслідок отриманих при ДТП травм, у фізичних болях та стражданнях, викликаних хворобливим станом, оскільки після отримання заподіяних травм, не можуть жити повноцінним життям - виконувати якусь домашню роботу і фізично працювати, заробляти кошти на утримання своїх сімей.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з врахуванням вимог розумності, справедливості та виваженості, ступеню моральних страждань потерпілих, враховуючи вимоги ст. 1167 ЦК України, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є підставними, обґрунтованими, але такими, що підлягають до задоволення частково. Суд вважає за доцільне задоволити стягнення моральної шкоди в розмірі 200000,00грн. на користь ОСОБА_6 та 300000,00 грн. на користь ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.124 КПК України, процесуальні витрати, які складаються з витрат на залучення експертів у сумі 7831,66 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому один 2 (два) роки обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 ) в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 7831 (сім тисяч вісімсот тридцять одну)грн. 66коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_2 200000 (двісті тисяч) грн. моральної шкоди, 5000 (п`ять тисяч)грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_3 7745 (сім тисяч сімсот сорок п`ять) грн. матеріальної шкоди, 300000 (триста тисяч) грн. моральної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ПАТ "НАСК "ОРАНТА" (02081 м. Київ вул. Здолбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_2 ) 59278 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 2963 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. 92 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ "НАСК "ОРАНТА" (02081 м. Київ вул. Здолбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_7 (жителя АДРЕСА_3 ) 75294 (сімдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 20 коп. матеріальної шкоди та 3764 (три тисячі сімсот шістдесят чотири)грн. 71 коп. моральної шкоди.
Речовий доказ автомобіль марки "Peugeot Expert", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0000786 в якості речового доказу та залишений на зберіганні на території Сарненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області - повернути власнику.
Речовий доказ автомобіль марки "ВАЗ 21099", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0000786 в якості речового доказу та залишений на зберіганні на території Сарненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області - повернути власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Сарненський районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1