Дата документу 02.04.2019 Справа № 320/7129/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/782/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/7129/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002526, № 0002778, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має середню освіту, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком народного суду м. Мелітополя Запорізької області від 27.05.1991 року за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 25-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з обов`язковим залученням до праці. 13.08.1991 року ухвалою народного суду Ленінського району м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 25-1 КК України визначене покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 25.02.1994 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 03.04.1995 року за ч. 3 ст. 81 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 23.10.1999 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 17.08.2000 року за ч. 1 ст. 196 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 21.11.2000 року на підставі ст. 9 п. А Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 року;

- вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 20.05.2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- вироком Приморського районного суду Запорізької області від 17.11.2003 року за ч. 1 ст. 188, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 19.02.2004 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 10.03.2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 15.08.2005 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі. 10.04.2009 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.01.2012 року за ч. 3 ст. 187 КК України, до 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України 12.04.2016 року звільнений з місць позбавлення волі рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у зв`язку із відбуттям строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

До набрання вироком законної сили ухвалено обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту взяття його під варту в залі суду, з 14 години 30 хвилин 30 листопада 2018 року.

Цивільні позови КЦТ № 536 Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЦТ № 536 Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 4 600 гривень 27 копійок та 44 273 гривні 54 копійки.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 06 серпня 2018 року, приблизно о 02:00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на території автомобільної заправки ТОВ «Челенж трейт», яка розташована за адресою: вул. Чкалова, 154, м. Мелітополь, Запорізька область, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за вчинення яких не знята та не погашена у встановленому законом порядку, керуючись корисливими мотивами, шляхом пошкодження навісного замку, проник до господарського приміщення, яке використовується працівником ТОВ «Челенж трейд» ОСОБА_8 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 , чим завдав останньому майнову шкоду у сумі 1300 грн.

В ніч з 17 на 18 серпня 2018 року, приблизно о 00:10 год. ОСОБА_7 , знаходячись поруч із будинками №26-28а за адресою: вул. О. Тишлера, м. Мелітополь, Запорізька область, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за вчинення яких не знята та не погашена у встановленому законом порядку, керуючись корисливими мотивами, шляхом вільного доступу, таємно викрав з колодязів 30 метрів кабелю електрозв`язку ТПП 100х2х0,4, вартістю 153 грн. 34 коп. за 1 метр, чим завдав комбінованому центру телекомунікацій № 536 Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» () майнову шкоду у сумі 4600 грн. 27 коп.

27 серпня 2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 120, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Г. Сагайдачного, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до телефонної каналізації та із застосуванням фізичної сили, відсунув кришку люку. Після чого, з вказаної телефонної каналізації, за допомогою ножа, перерізав та таємно викрав майно, яке належить ПАТ «Укртелеком». Після чого, з викраденим майном зник з місця події та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 14 107 гривень 50 копійок.

18 вересня 2018 року, приблизно о 01 годин 00 хвилин, знаходячись біля будинку №9, який розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Мирне, вул. Південна, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до телефонної каналізації та із застосуванням фізичної сили, відсунув кришку люку. Після чого, з вказаної телефонної каналізації, за допомогою ножа, перерізав та таємно викрав майно, яке належить ПАТ «Укртелеком». Після чого, з викраденим майном зник з місця події та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 19 178 гривень 44 копійок.

18 вересня 2018 року, приблизно о 02 годин 30 хвилин, знаходячись між житловими будинками АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до телефонної каналізації та із застосуванням фізичної сили, відсунув кришку люку. Після чого, з вказаної телефонної каналізації, за допомогою ножа, перерізав та таємно викрав майно, яке належить ПАТ «Укртелеком». Після чого, з викраденим майном зник з місця події та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 10 987 гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду та змінити йому покарання на умовний термін. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час слідчих дій, а також під час судового розгляду він повністю визнав свою провину, завжди вчасно з`являвся на виклики. Обтяжуючою обставиною є лише рецидив злочинів, а всі інші обставини є пом`якшуючими.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням до сховища.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, обставини справи, дані, які характеризують його особу. Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розкаявся у вчиненому та своїми показами сприяв розкриттю злочинів та встановленню істини по справі, що суд визнав пом`якшуючою покарання обставиною. Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 заходів до відшкодування завданої майнової шкоди не вжив, постійного місця мешкання та роботи не має, не має стійких соціальних зв`язків, будучи раніше неодноразово засудженим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив ряд умисних злочинів з корисливих мотивів, один з яких є тяжким, а інші середньої тяжкості.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України судом було призначено в мінімальних межах, і на підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, і підстав вважати його надто суворим, колегія суддів не знаходить.

Обставини, на які послався обвинувачений в апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для призначення покарання із застосуванням умовного терміну, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутні підстави для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, або порушень, які є безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4