Провадження № 1-кп/752/1906/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене 15.02.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозовє Ясинуватського району Донецької області, одруженого, з вищою освітою, що має почесне звання «Заслужений будівельник України», проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду комерційного директора ТОВ «Хозхімсервіс», ІПН ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:
ОСОБА_3 вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи представником влади, за наступних обставин.

Законом України від 15.04.2014р. за №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовій режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014р.

ОСОБА_3 , обіймаючи посаду заступника голови Севастопольської міської державної адміністрації з питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя, на яку був призначений розпорядженням голови Севастопольської міської державної адміністрації №685-ОД від 20.12.2012р., таким чином будучи представником виконавчої влади, не раніше 20.02.2014р. та не пізніше 04.04.2014р., знаходячись на території півострова Крим (точний час та місце органом досудового розслідування та судом не встановлено), отримав від виконуючого обов`язки першого заступника голови Севастопольської міської адміністрації ОСОБА_6 пропозицію обійняти посаду «заступника голови Севастопольської міської адміністрації з питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя», яка діяла вже не як орган державної влади чи місцевого самоврядування в Україні, а як окупаційна організація Російської Федерації.

Усвідомлюючи факт окупації території Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, ОСОБА_3 погодився на вищезазначеному пропозицію і фактично продовжував здійснювати обов`язки заступника голови Севастопольської міської адміністрації питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя.

ОСОБА_3 , обіймаючи вказану посаду, будучи представником влади, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом проведення та підтримки політики окупаційного режиму в сфері будівництва та житлово-комунального господарства, брав безпосередню участь у створенні окупаційних органів влади на території півострова Крим та особисто організував їх роботу, в тому числі неодноразово публічно, у присутності інших осіб, висловлювався щодо популяризації серед населення АР Крим ідеї необхідності зміни меж території України та активно вживав заходів зі зміни системи діяльності державних органів України шляхом дачі вказівок підлеглим йому працівникам Севастопольської міської адміністрації щодо приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства Російської Федерації, надававши таким чином, сприяння легалізації тимчасової окупації півострова Крим та його фактичного відокремлення від території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що відбувалося при наступних обставинах.

14.04.2014 року ОСОБА_3 (у невстановлений органом досудового розслідування та судом час та місті), вживав організаційно-розпорядчі заходи, у тому числі, надавав безпосередні вказівки з доставки паливно-мастильних матеріалів з території Російської Федерації до м. Севастополя.

Окрім того, 25.04.2014 року в м. Севастополі у приміщенні Севастопольської міської адміністрації (більш точний час та адреса розташування органом досудового розслідування та судом не встановлені), за головуванням ОСОБА_3 було проведено засідання організаційного комітету щодо проведення 09.05.2014 року на території м. Севастополя параду за участю особового складу та військової техніки збройних сил Російської Федерації. Під час зазначеного події ним особисто було організовано господарське забезпечення проведення вказаного заходу.

Окрім того, в період з 10.04.2014 року по 13.05.2014 року (більш точний час та місце органом досудового розслідування та судом не встановлені) ОСОБА_3 прийняв участь не менше, ніж в чотирьох засіданнях, організованих та проведених окупаційною владою, які відбулися у Великій залі Севастопольської міської адміністрації, яка фактично розташована у будівлі Севастопольської міської державної адміністрації.

Також 09.04.2014 року ОСОБА_3 у складі представників керівництва міста Севастополя приймав делегацію з Російської Федерації на чолі з заступником міністра будівництва та житлово-комунального господарства Російської Федерації ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі.

Пояснив суду, що з грудня 2012р. обіймав посаду заступника губернатора м. Севастополя. Після подій, що відбулися на півострові на початку 2014р., він намагався звільнитися з посади, але губернатор покинув м. Севастополь, тому він не зміг звільнитися в законному порядку. Вся його родина на той час проживала в м. Севастополі, і їх спроби покинути півострів були марні, оскільки їх не випускали окупаційні війська. За таких обставин він побоювався за членів своєї родини. Першим заступником губернатора ОСОБА_8 йому було запропоновано залишитися на своїй посаді, і він погодився, вважаючи, що це буде тимчасово.

Визнав той факт, що будучи представником виконавчої влади України, в лютому 2014 року перейшов працювати до незаконно створеної Севастопольської міської ради, яка функціонувала як орган виконавчої влади Російської Федерації. Визнав, що надавав вказівки своїм підлеглим вести діяльність відповідно до вимог законодавства Російської Федерації, публічно висловлювався на підтримку порушення цілісності України, шляхом відокремлення АР Крим від України.

Щодо подій, які відбулися 14.04.2014р., пояснив, що з території Російської Федерації прислали комісію, для з`ясування причин відсутності палива на півострові Крим. 14.04.2014р. він дійсно вживав організаційно-розпорядчі заходи, а саме проводив нараду із забезпечення паливно-мастильними матеріалами м. Севастополя, поставки якого на півострів відбулися з території Російської Федерації.

Щодо подій, які відбулися 25.04.2014р., пояснив, що приймав участь як заступник губернатора у нараді під головуванням ОСОБА_9 . На цій нараді вирішувалися питання щодо можливості використання комерційного житла для забезпечення житлом тих, чиє житло є аварійно-небезпечним. За наслідками наради він надавав відповідні організаційно-розпорядчі накази; проводив також ряд інших нарад.

Доповнив, що офіційно не був працевлаштований до створених у м. Севастополі незаконних державних органів Російської федерації. Він вважає, що його діяльність на посаді заступника губернаторі м. Севастополя у зазначений період була короткотривалою і була пов`язана із забезпеченням життєдіяльності м. Севастополя. Його було поставлено в ті умови, при яких він не міг відмовитися виконувати свої обов`язки. Паспорт громадянина України він не здавав, і громадянство Російської Федерації не оформлював. У вересні 2014р. на півострові відбулися вибори і тільки після цього відбувалося офіційне працевлаштування на відповідні посади. Не заперечує, що усвідомлював, що вчиняв інкриміновані йому дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Коли йому повернули трудову книжку, в ній був зроблений запис про те, що 30.06.2014р. його звільнено з найманої посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В 2016 році залишив територію півострову, не бажаючи надалі працювати в окупаційних органах влади. Щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому протиправних дій при обставинах, викладених в обвинувальному акті і вироку, є доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.110 КК України як умисне вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, особою, яка є представником влади.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке згідно ч.4 ст. 12 КК України є тяжким злочином; данні про його особу, згідно яких ОСОБА_3 обіймає посаду директора з комерційних питань ТОВ «Хозхімсервіс», одружений, має на утриманні непрацездатну матір та сестру, яка є інвалідом І групи, за місцем роботи характеризується позитивно, має державну нагороду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та визначені у ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі (в межах санкції, викладеної в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України» від 08.04.2014р. за № 1183-VII, яка діяла на момент вчинення ним злочину), однак із застосуванням вимог ст.75 КК України, а саме - звільненням від відбування покарання з випробуванням в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтями 100 та 124 КПК України.

Керуючись ст. 371, 370, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Речові докази: автомобіль «Toyota Camry», 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно даних розписки від 11.09.2018р. знаходить на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 , а також: мобільний телефон «Iphone7», s/n НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , і сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , яки на підставі квитанції № 000007 знаходяться в камері збереження речових доказів СВ ГУ СБ України в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон), повернути власнику - ОСОБА_3 , знявши з них арешт, накладений ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 14.09.2018р.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозовє Ясинуватського району Донецької області, що проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 , витрати на проведення експертиз №167 в розмірі 1144 (Одна тисяча сто сорок чотири) гривень та №252 в розмірі 2574 (Дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривень на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей оскарження, визначених ч.1 ст.394 КПК України.

На виконання вимог ч.3 ст.376 КПК України роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, а також право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право на яке мають і інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право на отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1