ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/780/19 Справа № 205/5309/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001709, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим випробуванням на строк в 2 роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні за обставин, викладених у вироку, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Як установив суд, ОСОБА_6 27 червня 2018 року приблизно о 02.40 год. перебував за місцем свого проживання та реєстрації, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись на території вказаного домоволодіння у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить його двоюрідному брату ОСОБА_8 , з яким він спільно проживає на території вказаного домоволодіння, а саме велосипеду. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 27 червня 2018 року приблизно о 03:00 годині, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , де він мешкає, підійшов до сараю, за яким стояв велосипед марки «Winner» чорного кольору, що належить його двоюрідному брату ОСОБА_8 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості ОСОБА_6 викрав вищевказаний велосипед, вартість якого складає 2475,00 гривень. Після цього ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 2475,00 гривень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.
Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не повною мірою враховано особу обвинуваченого, якому вже призначалося покарання у виді арешту, однак воно не забезпечило досягнення передбаченої ст.65 КК України мети попередження нових злочинів.
Посилається на п.2 ППСВУ №7 від 23 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання та вважає призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України необгрунтовано м`яким та недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні прокурор та потерпілий підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в скоєнні ним злочину, за який його засуджено, суд обґрунтував зібраними у справі доказами, які досліджені в судовому засіданні та яким суд дав належну оцінку, та в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України також ніким не оспорюється.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що впливають на покарання.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, покарання за яке ОСОБА_6 відбуте повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, не одружений, офіційно не працевлаштований, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується добре. Так, згідно характеристики, наданої ДОП Новокадацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 аморальний та антигромадський спосіб життя не веде, спиртними напоями не зловживає, у відношеннях з сусідами ввічливий, в конфлікти не вступає.
Крім того, судом першої інстанції враховано той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував потерпілому витрати, пов`язані з викупом викраденого майна, а також думку потерпілого щодо питання про міру покарання, який є двоюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_6 .
Суд також зазначив, що визнав обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, повне визнання своєї вини та щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 раніше вже судимий за вчинення аналогічного злочину та висновків для себе не зробив, не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_6 більш суворого покарання та вже враховано судом першої інстанції при призначенні останньому покарання.
Отже, апеляційний суд не знайшов порушень судом першої інстанції вимог застосування закону про кримінальну відповідальність та підстав для застосування застосування щодо ОСОБА_6 більш суворого покарання.
З огляду на це наведені посилання апелянта на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок м`якості, не ґрунтуються на матеріалах справи, тому не підлягають задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4