Провадження № 1-кп/333/99/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя №0000202, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 03.10.2013 року відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерюнгри Якутія РФ, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працював приватним підприємцем, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, пп.7,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.189 , ч.4 ст.189 , ч.1 ст. 307 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта вища, заміжньої, працювала депутатом Запорізької міської ради, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає в АДРЕСА_3 , раніше не засудженої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

03 травня 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, п.п.7,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.307, ч.ч.2,4 ст.189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання підозрюваними та їх захисниками обвинувального акту та реєстру досудового розслідування.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про визнання під час судового розгляду доказів, а саме матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій (далі НСРД) у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж недопустимими та про неможливість їх дослідження у судовому засіданні.

Клопотання мотивовано тим, що під час відкриття в 2014 році матеріалів досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів справи, у т.ч. НСРД, не було відкрито ухвалу суду, яка дозволяла б проводити НСРД працівниками правоохоронних органів; така ухвала відсутня і станом на сьогодні. Відсутність зазначеної ухвали робить неможливою перевірку підстав проведення НСРД, у зв`язку з чим, на думку захисника, такі матеріали є недопустимими.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також їх захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримали зазначене клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання, пояснив, що на час розслідування кримінального провадження (2014 рік) була відсутня практика розсекречення ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення НСРД, вчинення вказаних дій судами не вимагалось, оскільки доказове значення мали не ухвали, а протоколи про проведення НСРД. Водночас прокурор повідомив, що стороною обвинувачення вживались заходи щодо зняття грифу секретності з вказаної ухвали з метою подальшого долучення її до матеріалів провадження, для чого на адресу Апеляційного суду Запорізької області направлялись відповідні клопотання, за результатами розгляду яких надано відповідь про відмову у розсекреченні ухвали, оскільки ухвала слідчого судді не є доказом у кримінальному провадженні. Станом на цей час ухвала залишається не розсекреченою та перебуває в розпорядженні Запорізького апеляційного суду.

Представники потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували, представник потерпілого ОСОБА_6 у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.
Вивчивши клопотання, вислухавши доводи сторін, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.246 КПК України рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором.
Згідно з положеннями ст.258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.
Зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, відповідно до ч.1 ст.263 КПК України, є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікацій для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Згідно з положеннями частин 11, 12 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Правова позиція щодо необхідності розсекречення та відкриття стороні захисту ухвал, якими надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.03.2017 (справа №671/463/15-4), відповідно до якої невідкриття матеріалів сторонами в порядку ст.290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази; при цьому відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.
Прокурором у судовому засіданні надано лист Запорізького апеляційного суду від 19.03.2019 №22/6, з якого слідує, що за результатами розгляду клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області слідчим суддею Апеляційного суду Запорізької області 10.10.2013 відповідно до статей 246-249 КПК України було постановлено ухвалу №08-5280т про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
На даний час ухвала вказана ухвала не розсекречена і має гриф секретності «Таємно».
Крім того, 29.09.2015 до Апеляційного суду Запорізької області надійшло клопотання прокуратури Запорізької області про зняття грифу секретності з вказаної ухвали. Експертною комісією з питань таємниць Апеляційного суду Запорізької області відмовлено в розсекреченні ухвали, оскільки ухвала слідчого судді не є доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст.ст. 84, 86, 252 КПК України, тому не підлягає обов`язковому долученню до матеріалів кримінального провадження.
Також 10.08.2017 до Апеляційного суду Запорізької області надійшло клопотання прокуратури Запорізької області про зняття грифу секретності з вказаної ухвали. Експертною комісією з питань таємниць Апеляційного суду Запорізької області відмовлено в розсекреченні ухвали, оскільки на момент розгляду клопотання власником секретної інформації СУ ГУНП в Запорізькій області не розсекречено клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі якого слідчим суддею постановлено ухвалу, гриф секретності якої пропонується скасувати, а відомості, зазначені в клопотанні і ухвалі слідчого судді, ідентичні.
Вказані обставини щодо не розсекречення клопотання СУ ГУНП в Запорізькій області підтвердив в судовому засіданні і прокурор.
Згідно зі ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 2 статті 89 КПК України передбачено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Отже, враховуючи те, що ухвала слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, так само, як і клопотання слідчого про надання дозволу на їх проведення на цей час нерозсекречені та у матеріалах кримінального провадження відсутні, прокурор звернувся до Апеляційного суду Запорізької області з клопотанням про зняття грифу секретності з ухвали слідчого судді вже після завершення досудового розслідування, вказані процесуальні документи не були відкриті стороні захисту відповідно до положень ст.290 КПК України, суд не може допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Керуючись ст. ст. 86, 89, 246, 258, 263, 290 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_10 про визнання під час судового розгляду доказів, а саме матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій недопустимими задовольнити.
Повний текст ухвали проголошено 22 березня 2019 року о 10 год. 15 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3