Провадження № 1-кп/643/482/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0000256 від 21.09.2016, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.09.2016, в другій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, знаючи правила користування інтернет-сайтом "OLX", зареєстрував оголошення про продаж картини, якої насправді в наявності у неповнолітнього ОСОБА_6 не було. При цьому, неповнолітній ОСОБА_7 , бажаючи зацікавити покупців та викликати беззастережну їх довіру, скопіював в мережі «Інтернет» одне із наявних там фото картини, розмістив його у створеному ним оголошенні, зазначив номер власного телефону та встановив ціну продажу картини 300 гривень.

09.09.2016, точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, неповнолітній ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, під час спілкування по телефону з раніше не знайомим йому ОСОБА_8 , якого зацікавило оголошення про продаж картини, повідомив останньому, що для її придбання, необхідний перерахунок грошових коштів в сумі 300 гривень на його банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_6 бажаючи реалізувати свій злочинний намір, став запевняти ОСОБА_8 в вигідності покупки картини, мотивуючи останнього тим, що пересилку на його адресу, здійснить за власний рахунок, при цьому достовірно усвідомлював, що картину надіслати не зможе, так як її в наявності немає.

ОСОБА_8 , будучи введеним в оману та помиляючись в дійсній вигідності для нього такої покупки 09.09.2016, о 15 годині 15 хвилин, за допомогою додатку «Приват 24», перерахував на банківську картку неповнолітнього ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 гривень, якими останній незаконно заволодів та в цей же день о 15 годині 42 хвилини зняв кошти в банкоматі, що розміщений в м.Харкові по пр. Тракторобудівників, 128 В, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Таким чином неповнолітній ОСОБА_6 незаконним способом, а саме шляхом обману, заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами в сумі 300 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуманою поведінкою. При цьому обвинувачений зазначив, що в ході досудового розслідування його сім`єю в добровільному порядку була відшкодована в повному обсязі заподіяна матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою, в якій прохав розгляд справи провести за його відсутністю, оскільки ніяких претензій до обвинуваченого у нього не має.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та фактичне місце мешкання, за останнім місцем навчання характеризується добре.

З досудової доповіді стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , яка надана на вимогу суду начальником сектору ювенальної пробації м. Харкова Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_9 , вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення можливо без обмеження або позбавлення волі.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку та визнає ці обставини, відповідно до ст.66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 слідує, що перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Крім цього, згідно до положення ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і підлягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

З урахуванням наведеного, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з застосуванням вимог ст.100 КК України у виді громадських робіт в межах санкції статті кримінального законодавства за якою кваліфіковані його дії. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання.

Судом роз`яснено учасникам процесу положення ЗУ "Про амністію у 2016 році". Обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник, захисник, просили суд застосувати до обвинуваченого п.а ч.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році". Прокурор, в свою чергу, висловився про можливість застосування до обвинуваченого ЗУ "Про амністію у 2016 році".

07.09.2017 набрав чинності ЗУ"Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. а ст.1 зазначеного закону ОСОБА_6 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що на момент вчинення злочину був неповнолітнім. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком суду покарання.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, та клопотання про його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази, та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, п.а ст. 1,ст. 6 ЗУ "Про амністію у 2016 році" , суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.100 КК України, у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 його законному представнику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1