Справа № 373/1183/18
УХВАЛА

29 березня 2019 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки в кримінальному провадженні № 373/1183/18 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницького Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого єгерем в ТОВ «УДЕМР», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу районного МРГ «Переяславське» Київського обласного МРВО УТМР. На обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості, вчинене вперше, колектив підприємства, я якому працює обвинувачений, клопоче про передачу його на поруки, та надав Протокол загальних зборів трудового колективу, клопотання про передачу на поруки та довідку про місце роботи ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, зазначивши, що вину у вчиненому визнає. Однак пробачення у потерпілого просити не вбачає за необхідне, примиритися також не бажає.

Прокурор ОСОБА_2 заперечила проти задоволення клопотання, зважаючи на відсутність в діях обвинуваченого щирого каяття.

Потерпілий ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання. Посилається на те, що ОСОБА_4 не покався. Крім того, директор господарства, де працює обвинувачений, ОСОБА_6 є батьком дружини обвинуваченого, тому дієвість поруки є сумнівною.

На спростування зазначеної потерпілим інформації захисником ОСОБА_5 було надано копію свідоцтва про народження дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , з якого вбачається, що в графі батько зазначено « ОСОБА_7 ». При цьому захисник пояснив, що дані про батька в свідоцтво про народження внесені зі слів матері.

На запитання суду безпосередньо обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вважає ОСОБА_6 своїм тестем, при цьому будь-які пояснення такої позиції надавати відмовився.

Заслухавши клопотання захисника ОСОБА_5 , думку обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Отже, для можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу необхідна наявність таких обов`язкових умов: вчинення злочину вперше, вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості та щире каяття особи. Звільнення від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу є правом, а не обов`язком суду.

ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, вину визнав, офіційно працює. Разом з тим, примирятися з потерпілим та вибачатися перед ним не бажає.

Так, у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к зазначено, що «розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.»

Матеріали даного кримінального провадження таких даних не містять. На противагу цьому, під час судового розгляду та під час обговорення питання про передачу ОСОБА_4 на поруки трудовому колективу, останній особисто зазначав, що не вбачає підстав вибачатися перед потерпілим та примирятися з ним, що на думку суду не є свідченням його щирого каяття.

Таким чином, обвинуваченим та його захисником не надано доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_4 однієї з обов`язкових умов можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу, його поведінка в судовому засіданні також про це не свідчить, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 47 КК України, керуючись ст. ст. 2, 350 КПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 47 КК України в зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу районного МРГ «Переяславське» Київського обласного МРВО УТМР відмовити.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Повний текст ухвали проголошено о 15 год 15 хв. 02 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1