Справа № 352/278/19
Провадження № 1-кп/352/137/19
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

22 лютого 2019 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого
ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого
ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9
захисника обвинуваченого

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000 від 01.02.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 313, ч.2 ст. 317 КК України, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківського суду перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 313, ч.2 ст. 317 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що підстави для зміни чи скасування

ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість: переховування від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі із конфіскацією майна та усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину; незаконного впливу на іншого обвинуваченого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання доходів. На його думку менш суворий запобіжний захід, у тому числі домашній арешт, не зможе забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та захисники обвинувачених - адвокати не заперечували проти задоволення клопотання.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшла висновку про доцільність задоволення клопотань прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Пункт 1ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Так, судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, які караються позбавленням волі на строк понад 10 років.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер інкримінованих протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе ухилятися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
У зв`язку із вищевикладеним, колегія суддів вважає недоцільним визначати розмір застави із врахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, так як обвинувачениий ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі по вироку Калуського міськрайонного Івано-Франківської області від 02.10.2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 197, 315, 395 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволити.
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Івано-Франківській установі виконання покарань №12 на строк 60 діб обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 .
Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 22 лютого 2019 року

Термін дії ухвали - до 23 квітня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3