Справа № 317/4120/17
Провадження №1-кп/317/124/2018
ВИРОК
Іменем України

08 листопада 2018 року м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Запорізького районного суду в м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001012 від 08.07.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
08 липня 2017 року, приблизно об 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Lada-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзджій частині автодороги від смт. Балабине Запорізького району Запорізької області до автошляху Харків - Сімферополь.

В салоні його автомобіля в якості пасажира перебував ОСОБА_7 .

В цей же час в зустрічному йому напрямку, рухався автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .
В салоні його автомобіля в якості пасажира перебувала ОСОБА_5 .
Під час руху, в районі 0 км. + 500 м. вказаної автодороги, на перехресті з вул. Партизанською смт. Балабине, водій ОСОБА_6 виконуючи маневр лівого повороту в напрямку АЗС «AMIC Energy», розташованій за адресою: смт. Балабине, вул. Українська, буд. 2-А, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого допустив зіткнення з останнім.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 16.13: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судового експерта № 9-754 від 28.11.2017 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2793 від 27.11.2017, закрита травма грудної клітки: перелом 3-4 ребер праворуч, перелом тіла грудини в середній третині, забої м`яких тканин легень з колабуванням та накопиченням рідини у плевральних порожнинах, синці в ділянках передньої поверхні грудної клітки у ОСОБА_5 сукупно кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), не виключається можливість виникнення усього комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної події.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив суду, що він 08 липня 2017 року приблизно об 14 год. 30 хв. керував автомобілем «Lada-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 від смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. В салоні його автомобіля в якості пасажира перебував ОСОБА_7 та дружина. В цей же час в зустрічному йому напрямку рухався автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 . ОСОБА_6 виконуючи маневр лівого повороту в напрямку АЗС «AMIC Energy», не переконався, що це буде безпечним, не надав перевагу в русі автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5 . Чому здійснив таку дію сам для себе навіть пояснити не зміг. Розкаявся в скоєному. Позовні вимоги, що стосуються саме його визнав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що перебувала на пасажирському сидінні автомобіля під керуванням свого чоловіка ОСОБА_9 . В ДТП потрапила вперше в житті. Вони з чоловіком їхали з дачі, була сонячна погода. Чоловік їхав за усіма правилами. Раптом вона на зустрічній смузі побачила " ОСОБА_10 ", а за ними "Газель". Вона була прив*язана паском безпеки. Після зіткнення автомобілів вона самостійно відстебнула пасок та відчинила двері автомобіля. Потім стала втрачати свідомість. Побачила також обвинуваченого, який був поранений.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов. Відповідачами за позовом є Моторне (транспортне) страхове бюро України та ОСОБА_6 . В своєму позові позивач ОСОБА_5 зазначила, що в результаті винних дій ОСОБА_6 , що за позовом є співвідповідачем, було технічно пошкоджено автомобіль її родини, що є власністю її та її чоловіка ОСОБА_8 .

Потерпіла зазначила, що їй було спричинено моральну шкоду, вона довгий час відчувала сильний фізичний біль від травм, знаходилася на стаціонарному лікуванні, спочатку навіть була прикута до ліжка, проходила реабілітаційний період, в неї продовжуються напади головного болю, порушився звичайний устрій життя. ОСОБА_6 за весь час проведення досудового розслідування та за час розгляду в суді не приймав заходів відшкодування завданої шкоди, що ще більше посилює моральні страждання. Потерпіла вважає достатньою та справедливою сумою для відшкодування моральної шкоди в 30000 гривень. Стягнути вказану суму вона просить саме з ОСОБА_6 , як особи, що винувата в скоєнні правопорушення.

Під час ДТП автомобіль "ЗАЗ ТF699P" реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 отримав механічні пошкодження. Право власності на автомобіль зареєстровано за чоловіком потерпілої на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.07.2008 року. Автомобіль придбаний в період шлюбу та є відповідно до ст.368 ЦК України спільним майном подружжя. Автомобілем керує за домовленістю ОСОБА_8 та надав згоду на відшкодування завданої матеріальної шкоди саме на користь потерпілої ОСОБА_5 .

Згідно зі звітом про оцінку автомобіля від 11.01.2018 року вартість матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП складає 44289 грн. 75 коп. За проведення дослідження було сплачено 900 грн згідно квитанції № 3 від 08.01.2018 року.

Висновок про оцінку не оспорювався в судовому засіданні жодним з учасників.

На момент ДТП цивільнаправова відповідальність ОСОБА_6 не була застрахована згідно Закону. Згідно ст..9.2 Закону "Про обов*язкове страхування" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст.9.3 вказаного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю потерпілих становить 200 тисяч гривень на одного потерпілого.

Потерпіла зазначає, що на підставі аналізу ст.24.1, 29 та 23.1 Закону "Про обов*язкове страхування" МТСБУ повинно відшкодувати їй матеріальну шкоду пов*язану з пошкодженням автомобіля в розмірі 44289,75 грн та шкоду , заподіяну її здоров*ю в розмірі 1604,21 коп, а загалом 45893,96 грн, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 900 гривень. Також потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в 30000 гривень.

На позовну заяву представником МТСБУ було надано відзив в якому зазначено, що вони не є страховою компанією та згідно п.а) п.41.1 ст.41 Закону "Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Тобто відповідач МТСБУ вважає, що необхідною умовою регламентної виплати за шкоду транспортного засобу потерпілого є факт наявності чинного договору обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до транспортного засобу, що приймав участь у ДТП. Відсутність договору свідчить про незабезпеченість такого транспортного засобу.

ОСОБА_8 звільнений від страхування цивільно-правової відповідальності і на момент ДТП не мав Полісу обов*язкового страхування.

Законом чітко визначена категорія громадян, які звільнені від обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З усім зазначеним повністю погоджуються і цивільний позивач і відповідачі по справі.

Але відповідач МТСБУ зазначив, що не визнає позовні вимоги відносно себе, оскількиЗаконом не передбачено, що транспортний засіб визнається забезпеченим у зв*язку з керуванням ним особою, яка віднесена до пільгової категорії громадян України, вважає, що особи на яких поширюються пільги не вважаються такими, цивільна-правова відповідальність яких застрахована, а транспортний засіб, яким вони керують незалежно від права володіння не вважається забезпеченим, якщо він не зазначений в жодному чинному на дату пригоди договорі обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі такого висновку, МТСБУ просить відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди.

Суд, вивчивши доводи цивільного позову, доводи сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з п.2.2 рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року по справі 1-6/2014 у Законі України "Про страхування" від 07.03.1996 року зі змінами встановлено види обов*язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Закон є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом, у разі заподіяння шкоди особам, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1, пункту 39.2 статті 39, підпункт "г" пункту 41.1 статті 41 Закону). Отже Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від ДТП за рахунок відповідних фондів.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів 1 групи умовою страхування є особисте керування належним транспортним засобом, а для інвалідів 1 групи також керування належним транспортним засобом іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1. статті 13 Закону звільняються від обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від ДТП за рахунок коштів МТСБУ із фонду захисту потерпілих. ОСОБА_8 є особою, яка віднесена до пільгової категорії відповідно до ст..13 Закону, на момент ДТП керував автомобілем ЗАЗ, умовою його страхування було його особисте керування належним йому транспортним засобом, тому вказаний автомобіль є забезпеченим, що дає право на відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля. Крім того, Законом не передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування з боку МТСБУ, якщо у винуватця ДТП відсутній страховий поліс, потерпілому, який має пільги згідно Закону.

В частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги ОСОБА_6 визнані повністю та беззастережно.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, думку потерпілої, дані, що характеризують особу винного: раніше в силу ст..89 КК України не судимий, його стан здоров`я - на обліках не перебуває, має соціальні зв`язки - одружений, на утриманні неповнолітня дитина, учасник бойових дій, офіційно не працює.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Враховуючи думку учасників процесу, суд вбачає за доцільне не застосовувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання за ч.1 ст.286 КК України,яке буде призначено судом, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим законом він не позбавлений батьківських прав та має неповнолітню дитину і добре характеризується.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 07.09.2017 року, який набрав чинності, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, щодо яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 вчинив злочин з необережності невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.286 КК України до набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році" та має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджується матеріалами справи, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст.85 КК України - на підставі закону про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Враховуючи думку учасників процесу, суд вбачає за доцільне клопотання про застосування амністії задовольнити.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд, враховуючи відсутність відповідних клопотань у учасників процесу, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Щодо судових витрат, суд вважає, що вони не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки суду не надавалися висновки експертиз, не досліджувалися письмові докази, а також не надавалися суду і рахунки, щодо проведених виплат експертам.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст 100,124, 368, 369,370,374,376 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, строком на один рік.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 - звільнити від призначеного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 необирати.

Зняти арешт з речових доказів:
-З автомобіля «Lada-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання власникові;

-З автомобіля «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання власникові.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_5 45893 гривні 96 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_5 900 гривень витрат за проведення авто товарознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суду Запорізької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

.