УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 283/110/18
провадження № 51-10486ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000466 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Малин Житомирської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК.
Суть питання
За вироком Малинського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 389 КК без призначення покарання. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком (без призначення покарання) повністю приєднано невідбуту частину покарання призначеного за попереднім вироком (Малинського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2015 року) і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення, а кримінальне провадження закрити.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 , зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, непогодження з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому захисник ОСОБА_5 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін, обмежився формальними вказівками про порушення допущені, на його думку, апеляційним судом. Зокрема, захисник не обґрунтував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Також, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Разом з тим, захисник не обґрунтував, як доводи його касаційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій його підзахисної узгоджуються з положеннями кримінального процесуального законодавства, зокрема ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 421 КПК, враховуючи, що санкція ст. 389-1 КК, на яку посилається захисник, є більш суворішою ніж санкція ст. 389 КК, за якою засуджено ОСОБА_4 .
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3