Справа № 355/679/18
Кримінальне провадження № 1-кп/355/99/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2018 р. Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка кримінальне провадження № 0000012 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сасиколи Хабаровського району Астраханської області Росія, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, військовозобов`язаного, пільгами не користується, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005, 2013 років народження, працюючого водієм в ПАТ «Березанська птахофабрика», зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні прийому брухту кольорових та чорних металів фізичною особою та організацію незаконного пункту прийому металобрухту за наступних обставин:

ОСОБА_7 , у період часу з 15 лютого 2017 року по 18 травня 2018 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення вимог ст. ст.1, 4, 5, 6 та 11 Закону України "Про металобрухт" від 05.05.99 року (зі змінами), достовірно знаючи, що він не має ніякого відношення до спеціалізованого підприємства, що здійснює операції з металобрухтом, та/або приймального пункту спеціалізованого металургійного підприємства, без акту обстеження місцевої державної адміністрації як приймального пункту на відповідність вимогам Закону України "Про металобрухт", без державної реєстрації у відповідності з вимогами статті 89 Цивільного кодексу України та статті 58 Господарського кодексу України, а також не маючи на праві власності або господарського відання вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, що забезпечує згідно із чинним законодавством пожежну, вибухову, екологічну і радіаційну безпеку, за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 організував незаконний пункт, а саме розробив план функціонування пункту збирання, заготівлі, переробки та схову металобрухту, розмістив ваги для зважування прийнятого, демонтованого та сортованого металобрухту, підготував територію домоволодіння для збирання, заготівлі, переробки та схову металобрухту, шляхом придбання у різних фізичних осіб с. Лукаші та жителів інших сіл Баришівського району району Київської області, здійснював операції із заготівлі (купівлі), переробки, збирання та схову брухту чорних металів.
09 травня 2018 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, умисно, з корисливих мотивів, придбав у ОСОБА_8 брухт чорного металу за ціною 5 гривень за 1 кг вагою 50кг на загальну суму 250 гривень з метою його подальшої реалізації та отримання прибутку, тим самим здійснив незаконну операцію з брухтом чорного металу.
У подальшому, по мірі заповнення незаконного пункту прийому металобрухту брухтом чорних металів, з метою безперервної роботи незаконного пункту прийому металобрухту при накопиченні достатньої кількості металобрухту ОСОБА_7 здійснював його реалізацію, тобто завантаження на вантажний автомобіль і передачу права власності на металобрухт іншим особам в обмін на еквівалентну суму коштів, без оформлення відповідних документів походження і власника металобрухту, відповідність його встановленим стандартам, нормам і правилам вибухової, пожежної, екологічної, радіаційної безпеки, передбачених Закону України "Про металобрухт".
21 травня 2018 року у період часу з 14:20 до 14:40 години, у присутності двох понятих на підставі ухвали слідчого судді Баришівського районного суду суду Київської області проведено обшук подвір`я домоволодіння, надвірних побудов та господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено та вилучено брухт чорного металу загальною кількістю 5140 кг та ваги з можливістю зважування від 20 кг до 500 кг.
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_7 своїми умисними діями незаконно приймав брухт чорних металів як фізична особа, для чого організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 213 ч. 1 КК України.
Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , є прийом брухту кольорових та чорних металів фізичною особою та організацію незаконного пункту прийому металобрухту, тобто кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України.

На підтвердження винності ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення органи досудового слідства послалися на такі докази:

- покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України ( а.с.57);

- рапорт старшого дільничого інспектора Баришівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 від 02.01.2018 року ( а.с.58);

- повідомлення Баришівсько-Березанського відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 15.01.2018 року ( а.с.59; 81);

- відомості з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна (а.с.60-61);

- протокол обшуку від 21.05.2018 року та відеозапис обшуку від 21.05.2018 року за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.64-69);

- акти зважування від 21.05.2018 року ( а.с.71-72);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 ( а.с.76-79);

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 25.05.2018 року ( а.с. 90- 95);

- довідками Лукашівської сільської ради без номера та без дати ( а.с. 96-97).

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства, суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих в судовому засіданні.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

Частина 3 ст.62 Конституції України, ст.84 КПК України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Кримінально-процесуальне законодавство насамперед визначає, що є доказом у кримінально-процесуальній справі. Ним визнається будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий , прокурор і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На основі оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що участь обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, не доведена. Наявні докази є недостатніми для підтвердження пред`явленого обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованих злочинних дій не визнав та пояснив суду, що наявний на його подвір`ї металобрухт він збирав майже півроку для залиття фундаменту для СТО та під підйомник для автомобіля, збирав на сміттєзвалищах, купив у людей для власних потреб лише біля 15 -50 кг. До літа 2017 року він займався підприємницькою діяльністю, у дворі мав магазин. Ваги використовував для зважування товару, а зошит для записів з магазину. Запчастини приносив ОСОБА_15 , але не ОСОБА_16 , а інший, наче ОСОБА_17 , ОСОБА_15 в їхньому селі багато.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що в нього були покрали запасні частини до автомобіля, поліція їх знайшла у ОСОБА_7 .. Коли приїхали з поліцією до ОСОБА_7 , то на його подвір`ї знайшли його запасні частини, металобрухту на подвір`ї було не багато. Так як ОСОБА_7 не було вдома, а була дружина і діти, то приїхали наступного дня. ОСОБА_7 підтвердив, що даний метал приніс йому ОСОБА_18 , якого згодом засудили за крадіжку даних запчастин у свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що навпроти будинку ОСОБА_7 знаходиться будинок його батьків, в який він приїздить як на дачу. Влітку 2018 року він не бачив біля будинку ОСОБА_7 великих автомобілів, або щоб хтось здавав металобрухт. Особисто він ніякого металобрухту ОСОБА_7 не здавав.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що рік назад влітку здавав мідь з пральної машинки, отримав 30- 40 гривень. В судовому засіданні свідок не зміг впізнати в особі обвинуваченого ОСОБА_7 того чоловіка, якому здавав мідь. Повідомив суду, що обвинуваченого ОСОБА_7 бачить вперше.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що в травні 2018 року приносив наче до ОСОБА_7 гвіздки кг 15, за які отримав близько 70 гривень. Про те чи приймає він металобрухт свідку нічого не відомо і особисто не бачив.

Від допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 прокурор в судовому засіданні відмовився, про що подав письмову заяву.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами по кримінальній справі є різні фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, вину особи, що вчинила це діяння, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Кожен доказ в кримінальному процесі повинен мати такі властивості, як відносність та допустимість. Особливої уваги з погляду прав людини заслуговує допустимість доказу. Допустимість доказу означає законність джерела, засобу і процесуального порядку його одержання. Законом встановлені умови визнання доказу допустимим: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом, який має право проводити процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів; доказ повинен бути отриманий з належного процесуального джерела. До них відносяться: показання свідка, показання потерпілого, показання підозрюваного, обвинуваченого, висновок експерта, речові докази, протоколи слідчих і судових дій та інші документи; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 86 КПК України). Кримінально-процесуальна форма строго визначає засіб одержання доказів, невиконання якого призводить до порушення принципу законності кримінального судочинства, а отже, і до скасування винесеного по справі рішення;при збиранні доказів повинен дотримуватися встановлений порядок провадження процесуальної дії, яка використовується в якості засобу одержання доказу.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 1.11.96 р. відзначив, що докази повинні визнаватися отриманими незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання та закріплення здійснене або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не вповноваженою на те особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами

З урахуванням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, суд не приймає як належний і допустимий доказ винності ОСОБА_7 покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ..

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили суду, що вони особисто в період з 15 лютого 2017 року по 18 травня 2018 року металобрухт обвинуваченому ОСОБА_7 не здавали.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив суду, що він приносив мідь здавати на металобрухт, але в особі обвинуваченого ОСОБА_7 він не впізнав того чоловіка, якому приносив метал.

Крім того, згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_7 від 25.05.2018 року не вміняється в обвинувачення прийом металобрухту у свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 із зазначенням дати, часу, місця, кількості та вартості.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 проводився одночасно 24.05.2018 року оперуповноваженим СКП Баришівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_19 , а саме ОСОБА_11 з 12:10 до 12:25 години, а ОСОБА_12 з 12:40 до 13:00 години. Крім того, в реєстрі відсутні відомості та не надано суду під час розгляду даного кримінального провадження про входження у групу слідчих по даному кримінальному провадженню оперуповноваженого СКП Баришівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_19 чи про доручення йому на здійснення допиту вказаних свідків після внесення відомостей 05.01.2018 року до ЄРДР.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що в травні 2018 року приносив наче до ОСОБА_7 гвіздки кг 15, за які отримав близько 70 гривень. Про те чи приймає він металобрухт свідку нічого не відомо і особисто не бачив. Відповідно до повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_7 від 25.05.2018 року у даному кримінальному провадженні не вміняється в обвинувачення прийом металобрухту у свідка ОСОБА_8 із зазначенням дати, часу, місця, кількості та вартості. В даному повідомленні про підозру обвинуваченому ОСОБА_7 від 25.05.2018 року взагалі відсутній епізод прийому металобрухту обвинуваченим ОСОБА_7 , надане суду повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_7 від 25.05.2018 року суттєво відрізняється від поданого до суду обвинувального акту.

Надані докази: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України ( а.с.57); рапорт старшого дільничого інспектора Баришівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 від 02.01.2018 року ( а.с.58); повідомлення Баришівсько-Березанського відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 15.01.2018 року ( а.с.59; 81); відомості з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна (а.с.60-61) довідки Лукашівської сільської ради без номера та без дати ( а.с. 96-97) ніяким чином не підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 213 КК України, а лише констають певні факти, тому не можуть бути доказам винності обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Суд не приймає як доказ наданий органом досудового слідства протокол обшуку від 21.05.2018 року та відеозапис обшуку від 21.05.2018 року за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.64-69), вважає його недостовірним і не допустимими, оскільки вони одержані з грубими порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 236 КПК України перед початком виконання ухвали слідчого судді про обшук особі, яка володіє житлом чи іншим володінням повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія.

З протоколу обшуку від 21.05.2018 року не вбачається відомостей про вручення ОСОБА_7 копії ухвали. Проведення даного обшуку 21.05.2018 року зафіксовано в протоколі обшуку та на диску з відеозйомкою. Запис на відеодиску не відповідає даним та ходу проведення обшуку. При перегляді відеозапису з проведення обшуку вбачається, що у ОСОБА_7 не з`ясовувалась належність домоволодіння, в якому проводився обшук, не повідомили про його права. В протоколі обшуку на ас. 64 зазначена відсутність інших учасників обшуку, хоча на останньому аркуші протоколу обшуку вказані учасники обшуку ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , але їх підписи про підтвердження їхньої присутності при проведенні обшуку відсутні. Крім того, в протоколі не деталізована на який носій знімався хід проведення обшуку і хто проводив відеозйомку, так я к слідча оформляла протокол обшуку.

Під час обшуку вилучено зошит із записами. Поскільки судом визнається недопустимим як доказах протокол проведення обшуку, то і речі, вилучені під час проведення такого обшуку теж є недопустимим доказом.

Як однією із доказових баз обвинувачення, орган досудового слідства посилається на акти зважування від 21.05.2018 року, згідно яких слідчий в присутності начальника цеху ТОВ «Укрмет центр» провели зважування вилученого у ОСОБА_7 металобрухту. Зважування проводилось у відсутність обвинуваченого та понятих. Крім того, дані акти зважування ніяким чином не підтверджують скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, а лише підтверджують вагу металу, вилученого у ОСОБА_7 .. Тому дані акти зважування теж не є допустимим доказами винності обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Як одним із доказів обвинувачення, орган досудового слідства посилається на протокол проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 року та відеозапис проведення слідчого експерименту. Дані докази суд вважає належними та недопустимими доказами виходячи з наступного. Запис на відеодиску не відповідає даним та ходу проведення слідчого експерименту. При перегляді відеозапису з слідчого експерименту вбачається, що у ОСОБА_7 не з`ясовувалась належність домоволодіння, в якому проводився обшук, не повідомили про його права. Сам слідчий експеримент виглядає як дача показів обвинуваченим ОСОБА_7 ..

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, зазначено відомості про те, що слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_7 проводився 27.02.2018 року з 14:10 до 14:13 годин, а в протоколі слідчого експерименту зазначено дату проведення 25.05.2018 року.

Інших будь-яких доказів винності обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих злочинних дій судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши в сукупності докази, якими орган досудового слідства обґрунтовував винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні злочину передбаченому ч.1 ст.213 КК України та давши їм правову оцінку суд вважає, що участь обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину не доведена. Наявні докази є недостатніми для підтвердження обвинувачення, а тому, суд вважає за необхідне виправдати підсудного в інкримінованому йому злочинному діянні за не доведеністю його участі у вчиненні цього злочину.

Речовий доказ по справі брухт чорного металу загальною вагою 5140 кг, металеві ваги із максимальною поділкою зважування до 500 кг, які знаходяться на майданчику тимчасовоого утримання Бавришівського ВП ГУ НП в Київській області, повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ по справі зошит з чорновими записами необхідно знищити.

Керуючись ст. ст. 374-376, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України виправдати за недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення.

Речовий доказ по справі брухт чорного металу загальною вагою 5140 кг, металеві ваги із максимальною поділкою зважування до 500 кг, які знаходяться на майданчику тимчасовоого утримання Бавришівського ВП ГУ НП в Київській області, повернути ОСОБА_7 ..

Речовий доказ по справі зошит з чорновими записами знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1