Справа № 741/807/18
1-кп/729/23/19 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

25.03.2019 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 04.05.2018 року близько 23 години, знаходячись на присадибній ділянці поблизу господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, наніс один удар металевим гайковим ключем ОСОБА_5 в область лоба, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лоба з вдавленим переломом підлеглої кістки, яке спричинило тривалий, більше 21-го дня, розлад здоров`я та відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 04.05.2018 року він вносив добрива на земельній ділянці поблизу господарства тестя потерпілого, ОСОБА_8 . Через деякий час до нього підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Після зупинки трактора, останній, почав хватати його за руки та витягувати з кабіни трактора. Між ними почалася сварка, при цьому як ОСОБА_8 так і потерпілий по відношенню до нього вели себе агресивно. Він зателефонував своєму батьку та знайомому ОСОБА_9 , які приїхали через деякий час, і вони всі разом сварилися. ОСОБА_5 перший наніс йому удар в обличчя і вони почали розмахувати руками, а потім він, взявши ключа з кабіни трактора, захищаючись почав відмахуватися від ударів ОСОБА_5 і навмисно наніс удар потерпілому, захищаючись від ударів кулаками, які наносив останній. Цивільний позов прокурора заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління Носівської РДА та позов потерпілого не визнає.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в суді доказами, зокрема:
показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 04.05.2018 року він побачив як ОСОБА_3 поїхав трактором на земельну ділянку для внесення хімічних добрив. Він разом із тестем, ОСОБА_8 , пішли до ОСОБА_3 та хотіли домовитися щоб останній не вносив хімікатів, однак той не бажав з ними розмовляти та при цьому комусь телефонував. Через деякий час прийшов ОСОБА_9 та накинувся на тестя, а ОСОБА_3 накинувся на нього з кулаками. Потім побіг до трактора, витягнув з кабіни металевий предмет та підбіг до нього і вдарив, як потім він дізнався, металевим ключем, по голові. Згодом до них прибігла теща та його дружина, яка і помітила розбите чоло. ОСОБА_3 відповідаючи на запитання дружини, підтвердив, що саме він наніс удар в область голови. Міру покарання для обвинуваченого просить визначити у вигляді позбавлення волі. Заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити;
показами свідка ОСОБА_8 який пояснив, що 04.05.2018 року він разом з зятем ОСОБА_5 підійшли до трактора, яким керував ОСОБА_3 для того щоб попросити останнього не обробляти гербіцидами кукурудзу, так як після обробки розповсюджується неприємний запах. Однак він не бажав з ними говорити та комусь телефонував. Через деякий час прийшов ОСОБА_9 , та вдарив його в вухо, поваливши на землю. Однак він бачив у ОСОБА_3 металевий блискучий предмет, яким він наніс удар ОСОБА_5 , в область лоба;
показами свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що прийшовши на місце конфлікту 04.05.2018 року вона побачила зятя ОСОБА_5 в крові. На запитання дочки, ОСОБА_11 , хто вдарив її чоловіка, ОСОБА_3 відповів, що це зробив він;
свідок ОСОБА_11 пояснила, що 04.05.2018 року в нічний час вийшовши з будинку вона почула крики, які доносилися із боку земельної ділянки, куди незадовго пішли її чоловік та батько. Підбігши до місця конфлікту, вона побачила чоловіка з розбитим чолом та в крові, а ОСОБА_3 стояв поряд і в руці тримав металевий ключ та підтвердив, що саме він цим ключем вдарив ОСОБА_5 ;
показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив що 4 травня 2018 року він почув крики та прибіг на земельну ділянку, де були ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Він штовхнув ОСОБА_8 повалив його на землю та тримав останнього, не даючи змоги йому встати. Як відбувалась бійка між обвинуваченим та потерпілим він не бачив, піднявшись через деякий час він помітив, що ОСОБА_5 був у крові, а ОСОБА_3 тримав у руках металевий ключ;
показами свідка ОСОБА_12 який пояснив, що його син ОСОБА_3 поїхав на ділянку, що поблизу господарства ОСОБА_8 вносити добрива. Через деякий час син йому зателефонував та повідомив про виниклий конфлікт. Приїхавши на місце, він побачив, що голова ОСОБА_5 була у крові, пізніше він дізнався що останнього вдарив його син;
висновком судово-медичної експертизи від 23.05.2018 року №100 згідно якого у ОСОБА_5 мають місце ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми. Вдавлений перелом передньої стінки лобної пазухи зліва. Одна забійна рана лобної ділянки голови зліва. Струс головного мозку. Стійка цефалгія. Ушкодження спричинене дією тупого предмету з обмеженою поверхнею за механізмом удару. Вищеописані ушкодження, як такі, що спричинили тривалий, більше 21-го дня розлад здоров`я, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 у вигляді забійної рани лоба з вдавленим переломом підлеглої кістки спричинені дією тупого предмету з обмеженою поверхнею довгастої форми, на кшталт металевого прута, металевого гайкового ключа зігнутого у вигляді букви «Г», і могли виникнути 04.05.2018 року близько 23 години. Вищеописані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. В момент отримання тілесних ушкоджень постраждалий, ймовірніше за все, знаходився у вертикальному положенні і був звернений обличчям до нападника. Тілесні ушкодження могли виникнути від однієї травматичної дії.
Звернення за медичною допомогою 05.05.2018 року в Носівську центральну районну лікарню знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з одержаними ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями, спричиненими в область голови 04.05.2018 року;
протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2018 року та додатками до протоколу, в ході якого ОСОБА_3 у присутності понятих детально розповів та показав, як саме, та при яких обставинах він 04.05.2018 року близько 23 год. 00 хв. на земельній ділянці в с.Коломійцівка Носівського району Чернігівської області наніс ОСОБА_5 , удар металевим гайковим ключем в область голови;
листом Калинівської сільської ради та копією Державного акту на право приватної власності на землю, з яких вбачається, що земельна ділянка на якій виник конфлікт та яку обробляє ОСОБА_3 йому не належить і дозволу на її використання він не отримував та земельний податок не сплачує.
Вищезазначені докази є належними та допустимими, які судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.
Показання вищезазначених свідків є послідовними та узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження, зокрема з висновком судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 заподіяні дією тупого предмету, а саме - металевим гайковим ключем зігнутим у вигляді букви «Г», і потерпілий був звернений обличчям до нападника та знаходився у вертикальному положенні, а також протоколом слідчого експерименту, в ході проведення якого обвинувачений підтвердив, що удар наносив гайковим ключем у вигляді букви « Г», про що також не заперечував, надаючи пояснення в судовому засіданні.
Твердження обвинуваченого відносно того, що він навмисно наніс удар потерпілому металевим ключем, захищаючись від його ударів кулаками, суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що підстав захищатися від потерпілого з використанням металевого ключа у обвинуваченого не було, а тому суд розглядає показання та доводи обвинуваченого наведені ним на свій захист, лише, як версію захисту, дану з метою уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений ним злочин.
Твердження захисника ОСОБА_7 відносно того, що ОСОБА_3 наносячи удар потерпілому ОСОБА_5 спричинив останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості, перевищивши при цьому межі необхідної оборони, а так як кримінальна відповідальність при перевищенні меж необхідної оборони настає тільки за умисне вбивство ( ст. 118 КК України ) та за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ( ст. 124 КК України ), дане кримінальне провадження підлягає закриттю, не заслуговують на увагу, оскільки судом враховано, що під час завдання удару ОСОБА_3 . ОСОБА_5 вони знаходились один навпроти одного та сварились, інших осіб, які б загрожували безпеці обвинуваченого не було, обвинувачений та потерпілий є молодими людьми практично одного зросту та комплекції. ОСОБА_3 наніс удар потерпілому лише після того, як прийшов його знайомий ОСОБА_9 , в той час як в ході сварки у ОСОБА_5 в руках не було жодних предметів, якими б він міг завдати шкоди ОСОБА_3 та що було б підставою взяти металевий ключ саме для захисту.
Суд не бере до уваги довідку Носівської центральної районної лікарні від 18.03.2019 року, надану адвокатом щодо тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_3 під час бійки з ОСОБА_5 , поскільки, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі і з допиту обвинуваченого, ОСОБА_5 не заподіював тілесних ушкоджень ОСОБА_3 у виді гематоми ділянки верхньої третини лівого плеча. Як вбачається із показів ОСОБА_3 , із трактора його витягував ОСОБА_8 . Вказане підтверджується і витягом з ЄРДР від 08.05.2018 року.
Доводи захисника щодо порушення вимог кримінального процесуального кодексу у зв`язку з не об`єднанням в одне кримінальне провадження матеріалів досудового розслідування за фактами заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 ОСОБА_8 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки суперечать вимогам статті 217 КПК України, якою визначеною, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
Отже, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
З досудової доповіді, наданої Носівським РС Філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, слідує, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого, мотив кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, обставини що передували вчинення злочину, особу винного, його вік, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, сімейний та матеріальний стан, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, характеризуючі дані, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин що його обтяжують, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілого щодо міри покарання, і приходить до висновку про призначення йому покарання передбаченого санкцією частини 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України суд також вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу винного, з покладенням обов`язків передбачених ч.ч.1,3 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід на досудовому розслідуванні не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави про відшкодування витрат КЛПЗ «Носівська центральна районна лікарня ім.. Ф.Я. Примака» на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 2039 грн. 88 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Судом достовірно встановлено, що саме умисними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і в період з 05.05.2018 року по 17.05.2018 року у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, він перебував на лікуванні в КЛПЗ «Носівська центральна районна лікарня ім. Ф.Я. Примака », а тому витрати на його лікування, понесені закладом охорони здоров`я підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Фінансового управління Носівської районної державної адміністрації.
Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків, заподіяних злочином підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна „ від 31 березня 1989 року № 3, із змінами та доповненнями, при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що
настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , який внаслідок такого заподіяння перебував на лікуванні, в процесі якого він придбавав ліки та проходив медичні дослідження за власні кошти. Загальна сума витрат склала 4673, 36 грн., що підтверджується наданими потерпілим фіскальними чеками, а тому цивільний позов в частині стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України, згідно яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Потерпілий, обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що після заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень йому довелося перенести значний фізичний біль стрес та страждання, стан його здоров`я суттєво погіршився, він постійно відчуває головний біль, стійку цефалгію та негативні зміни в повсякденному житті. Після травми він тривалий час не міг вести усталений спосіб життя, нормально спілкуватися з людьми та сім`єю, постійно відчуває дискомфорт.
В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує встановлений факт того, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 завдав ОСОБА_3 . Внаслідок завданих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 зазнав фізичного болю та страждань, виходячи із вимог розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди підлягає 20 000 грн.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік 6 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.ч.1,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 4673 (чотири тисячі шістсот сімдесят три) гривні 36 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 20 0000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.
Речові докази: металевий гайковий ключ, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області після вступу вироку в законну силу знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1