Провадження № 1-кп/484/285/18 р.
Справа № 484/2218/18 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000030, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимий 19.08.2015 року Первомайським міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, які не відпрацьовано, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше засудженим 19.08.2015 року Первомайським міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин.

Так, отримавши покарання у вигляді громадських робіт строком у 120 годин за вироком Первомайського міськрайонного суду від 19.08.2015 року, 02.10.2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений в кримінально-виконавчій інспекції з порядком та умовами відбування покарання у виді 120 годин громадських робіт, з вимогами ч.2 ст. 389 КК України, ст.37 КВК України, а також отримав направлення до Первомайської міської ради Миколаївської області для відбування призначеного вироком суду покарання. 05.10.2015 року ОСОБА_4 прибувши до Управління ЖКГ Первомайської міської ради був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, які передбачені наказом Управління ЖКГ Первомайської міської ради № 70 від 01.10.2015 року та плановим графіком його виходу на роботу, який передбачав виконання громадських робіт з 05.10.2015 року по 13.11.2015 року. Проте, незважаючи на це ОСОБА_4 без поважних причин для відбування призначеного вироком суду покарання, не з`явився, не відпрацював жодної години. 10.11.2015 року та 11.11.2015 року ОСОБА_4 було повторно попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України. Після отримання попередження ОСОБА_4 не відпрацював жодної години з призначених йому громадських робіт, до місця відбування покарання не з`являвся. Тобто, без будь-якої поважної причини взагалі не здійснював обов`язку безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, вид яких йому було визначено органом місцевого самоврядування.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, детально пояснив про обставини скоєння ним кримінального правопорушення, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному висновку, ніяких фактичних обставин не оспорював.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення надано такі докази:

- направлення ОСОБА_4 на відбуття покарання, його ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, з вимогами ч.2 ст. 389 КК України;

- акт перевірки виконання покарання у виді громадських робіт від 10.11.2015 року, із якого вбачається, що ОСОБА_4 не відпрацьовано жодної години;

- попередження інспектора МВ КВІ ОСОБА_5 від 10.11.2015 року та 11.11.2015 року, згідно яких ОСОБА_4 було попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України;

- відповіді Управління ЖКГ Первомайської міської ради від 12.01.2018 року № 59/04.03.03 та від 30.01.2018 року за № 117/04.03.03, з яких вбачається, що ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, які передбачені наказом Управління ЖКГ Первомайської міської ради № 70 від 01.10.2015 року та плановим графіком його виходу на роботу, але не відпрацював жодної години;

- графіки та табелі обліку робочого часу за жовтень - листопад 2015 року.

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України - а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, дані про особу підсудного, який раніше судимий, характеризується не негативно.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання - рецидив злочину.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а покарання йому слід обрати у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України та, оскільки злочин обвинуваченим ОСОБА_4 був скоєний в період відбуття покарання у вигляді громадських робіт, суд вважає необхідним, на підставі ст. 71 ч. 1, ст. 72 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2015 року та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання в вигляді обмеження волі, на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2015 року та на підставі ст. 72 КК України, шляхом переведення менш суворого покарання 120 годин громадських робіт, в більш суворе покарання обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а, у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1