Справа №591/6471/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/236/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 200 КК України повернуто прокурору та якою відмовлено у затвердженні угоди про примирення, укладеної 26.10.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та АТ «ВТБ Банк» в особі ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 200 КК України, повернуто прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. Крім цього, цією ж ухвалою було відмовлено у затвердженні угоди про примирення укладеної 26.10.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та АТ «ВТБ Банк» в особі ОСОБА_9 .

В обґрунтування ухвали, суд вказав про те, що відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду епізодів злочинів суть яких полягає у перерахунку обвинуваченим коштів з рахунків декількох осіб, однак потерпілим у кримінальному провадженні виступає лише АТ «ВТБ Банк».

Разом з тим, всупереч п. 3 ч. 2 ст. ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілих в кримінальному провадженні, з рахунків яких та кошти яких перераховувались обвинуваченим, як і відсутнє застереження про це в реєстрі матеріалів досудового розслідування (щодо залучення власників рахунків в якості потерпілих до участі в справі, з`ясування їх думки, допиту, тощо).

З огляду на це, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону.

Також, з вказаних підстав, в суду виникли сумніви і щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та банком, а також щодо її відповідності вимогам абз. 2 ч. 8 ст. 469 КПК України, оскільки її затвердження може порушити права та інтереси власників рахунків банку в контексті дотримання їх прав як потерпілих в кримінальному провадженні, зокрема, стосовно з`ясування їх думки по цьому питанню (п.п. 1, 3 ч. 7 ст. 474 КПК України).

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону просив ухвалу суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор вказує про те, що суд в порушення вимог ст. 474 КПК України отримавши угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим у підготовчому судовому засіданні вирішив перейти до розгляду обвинувального акту та реєстрів матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Так, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд послався на той факт, що кошти за всіма епізодами вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень перераховувалися з рахунків декількох фізичних осіб розміщених у банківській установі, в той час коли до змісту обвинувального акту потерпілим у кримінальному провадженні є лише АТ «ВТБ Банк».

Такими діями, на думку прокурора, суд порушив вимоги ст. 314 КПК України, оскільки тим самим у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі наданих йому повноважень та вдався до складу кримінального правопорушення.

Сам же обвинувальний акт, на переконання прокурора, повністю відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, а обвинувачення ОСОБА_8 висунуте прокурором в порядку ч.4 ст. 110 КПК України.

Щодо доводів суду про визначення кола потерпілих у кримінальному провадженні, то з ними прокурор не погоджується з тих підстав, що в ході досудового розслідування в даному провадженні, із врахуванням положень ст. 55 КПК України та ст. 1073 ЦК України, було прийнято процесуальне рішення про визнання потерпілим лише уповноваженого представника АТ «ВТБ Банк», оскільки слідством було встановлено те, що вчиняючи протиправні дії ОСОБА_8 дійсно заволодів грошовими коштами, що розміщувалися на рахунках клієнтів АТ «ВТБ Банк» шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до анкет клієнтів банку та їх подальшого використанні для отримання несанкціонованого доступу до рахунків останніх у АТ «ВТБ Банк».

При цьому, АТ «ВТБ Банк», після виявлення фактів несанкціонованого доступу до рахунків та списання з них грошових коштів, здійснив зарахування відповідних грошових коштів на вказані рахунки.

З огляду на це, жоден клієнт банківської установи із заявами чи повідомленнями про вчинення правопорушення а ні до АТ «ВТБ Банк», а ні до органів досудового розслідування не зверталися. Клопотання про визнання їх потерпілими, не надходили.

Більше того, за результатами досудового розслідування було встановлено те, що єдиним хто постраждав від протиправних дій обвинуваченого є саме АТ «ВТБ Банк».

Крім цього, прокурор наголошував і на тому, що повертаючи обвинувальний акт з тих підстав, що в ньому відсутні відомості про осіб, які на думку суду є потерпілими, а також відсутність відомостей про них в реєстрі матеріалів досудового розслідування, останній не врахував положення п.3 ч.3 ст. 314 КПК України та листа ВССУ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України», згідно яких вказана судом підстава для повернення обвинувального ату, взагалі, як така не існує.

Не вказано судом і про те, яких саме заходів має вжити прокурор, з якою метою йому повертається обвинувальний акт та протягом яких термінів недоліки обвинувального акту повинні бути ним усунуті.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, враховуючи позицію представника АТ «ВТБ Банка» ОСОБА_10 , про яку той вказав у наданих суду письмових поясненнях, та який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу судді скасувати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 статті 291 КПК України встановлений вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись в обвинувальному акті.

Відповідно до листа ВССУ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» підставами для повернення обвинувального акту прокурору є :

- якщо ці документи містить положення, що суперечать одне одному;

- у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину;

- вони не підписані слідчим (крім випадків коли їх прокурор склав самостійно) чи не затверджені прокурором;

- до них не долучено передбачені законом додатки.

Крім вищезазначеного, інших вимог щодо змісту обвинувального акту КПК України не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підставою для повернення обвинувального акту прокурору стало те, що відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду епізодів злочинів суть яких полягає у перерахунку обвинуваченим коштів з рахунків декількох осіб, однак потерпілим у кримінальному провадженні виступає лише АТ «ВТБ Банк». При цьому, всупереч п. 3 ч. 2 ст. ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілих в кримінальному провадженні, з рахунків яких та кошти яких перераховувались обвинуваченим, як і відсутнє застереження про це в реєстрі матеріалів досудового розслідування (щодо залучення власників рахунків в якості потерпілих до участі в справі, з`ясування їх думки, допиту, тощо).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, вважає їх передчасними та такими, що не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, як було встановлено судом першої інстанції, а також колегією суддів апеляційного суду, в ході розгляду скарги прокурора, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду епізодів злочинів суть яких полягає у перерахунку обвинуваченим коштів з рахунків декількох осіб (вкладників) АТ «ВТБ Банк».

Разом з тим, відповідно до змісту обвинувального акту, потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано лише АТ «ВТБ Банк». Жодних відомостей про осіб, відносно вчинення злочинів яких обвинувачується ОСОБА_8 , обвинувальний акт дійсно не містить.

Однак, аналізуючи вказані обставини в своїй сукупності, колегія суддів звертає свою увагу на те, що до відділу поліції із заявою про вчинення ОСОБА_8 злочину 20.08.2018 року звернувся саме АТ «ВТБ Банк». (а.с. 79), яка і стала підставою для внесення 29.08.2018 року правоохоронними органами відомостей до ЄРДР. Більше того, така заява була подана, після того, як вказаний банк самостійно відшкодував завдані ОСОБА_8 збитки своїм клієнтам, які в свою чергу, заяв про вчинення відносно них злочинів до поліції не подавали.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в тій частині, що від протиправних дій ОСОБА_8 , які ставляться йому в провину, постраждав фактично лише АТ «ВТБ Банк», а тому, в даному кримінальному провадженні, його обґрунтовано визнано потерпілим. В свою чергу, необхідності визнання потерпілими, інших осіб (клієнтів банку), шкода яким банком відшкодована, як така відсутня, як і відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, з підстав не відповідності його вимогам ч.2 ст. 291 КПК України.

З тих же підстав колегія суддів не може погодитись і з висновками суду першої інстанції про невідповідність угоди про примирення між потерпілим АТ «ВТБ Банк» та обвинуваченим ОСОБА_8 вимогам абз.2 ч.8 ст. 469 КПК України.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку, що при прийнятті рішення щодо повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та відмові в затвердженні угоди про примирення, суддею були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст. 412 КПК України), що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 200 КК України повернуто прокурору та якою відмовлено у затвердженні угоди про примирення укладеної 26.10.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та АТ «ВТБ Банк» в особі ОСОБА_9 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали даного кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4