Справа №712/5771/19
Провадження № 1-кс/712/3370/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що 19 квітня 2019 року по вул. Лесі Українки, 21 під час огляду місця події було вилучено працівниками Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області транспортний засіб марки ВАЗ 21063, НОМЕР_1 , червоного кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , також разом з автомобілем під час ОМП було вилучено і свідоцтво про реєстрацію.

Арешт на вказаний транспортний засіб судом не накладався, а тому вищевказане рухоме майно є тимчасово вилученим.

На даний час ОСОБА_4 фактично є потерпілою особою від незаконних дій третіх осіб, не є підозрюваним по справі, а слідчий або прокурор з клопотанням про арешт вилученого майна не звертався.

З вищенаведеного можна зробити висновки, що на протязі більше тижня заявник не може в повній мірі володіти вказаним транспортним засобом, яке полягає у вільному розпорядженні, володінні та користуванні без законних на те підстав.

На даний момент тимчасово вилучене майно не є речовим доказом по кримінальній справі, що дає підстави вважати, що даний транспортний засіб незаконно утримується працівниками поліції без будь-якої на те причини.

Просить зобов`язати працівників Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області повернути тимчасово вилучений автомобіль марки ВАЗ 21063, НОМЕР_1 , червоного кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на вказаний транспортний засіб власнику ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства та Конституцією України.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001984 від 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.

У витягу з ЄРДР за № 0001984 від 20.04.2019 року вказано короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 19.04.2019 року до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт інспектора взводу роти № 4 БУПП в Черкаській області про те, що 19.04.2019 року на території сервісного центру 7141 по вул. Л. Українки, 21 під час огляду автомобіля марки ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 , виявлено підробку агрегатів транспортного засобу. (ЄО 19406 від 19.04.2019)

Заявник зазначає, що 19 квітня 2019 року по вул. Лесі Українки, 21 під час огляду місця події було вилучено працівниками Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області транспортний засіб марки ВАЗ 21063, НОМЕР_1 , червоного кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , також разом з автомобілем під час ОМП було вилучено і свідоцтво про реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, відповідно до кримінального процесуального законодавства України слідчий був зобов`язаний внести клопотання слідчому судді про арешт вилученого майна. До цього часу вказаних дій слідчим зроблено не було.

Підставою для збереження вилученого майна органом досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна. Таким чином, перебування тимчасово вилученого майна не у його законного володільця можливе лише у визначених законом випадках.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст. 13 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, відповідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (Карабет та інші проти України», «Сізарєв проти України», «Васильчук проти України», «Салахов та Іслямова проти України» зазначав про те, що кожна особа, яка вказує на порушення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню), повинна мати ефективний засіб правового захисту та необхідні процесуальні гарантії від зловживання з боку представників держави.

Також, Європейський суд з прав людини вважає, що принцип процесуальної рівності сторін як один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище (див. пункт 72 і пункт 74 рішення ЄСПЛ від 7 червня 2001 р. у справі «Кресс проти Франції»).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Отже, в даному випадку утримання тимчасово вилученого майна є безпідставним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 167, 169, 170-174, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати працівників Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області повернути тимчасово вилучений автомобіль марки ВАЗ 21063, НОМЕР_1 , червоного кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на вказаний транспортний засіб володільцю ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1