Справа №463/63/19
Провадження №1-кс/463/83/19
У Х В А Л А

08 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , представників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 2 січня 2019 року. Просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною вище заявою з правовою кваліфікацією діянь за ст.ст. 28, 364, 365, 367, 161 КК України. В судовому засідання уточнив вимоги скарги та просить визнати протиправною бездіяльність слідчої Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 щодо невнесення невідкладно відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України та ненадання ОСОБА_5 , пам`ятки про процесуальні права та обов`язки. Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості про вчинені кримінальне правопорушення, які зазначені у заяві, поданій 2 січня 2019 року в Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 28, 364, 364-1, 367, 161 КК України та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки відповідно до п. 2 ст. 55 КПК України.
Скаргу мотивує тим, що 2 січня 2019 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з заявою про бездіяльність прокурорів та слідчих в порядку ст. 214 КПК України, про злочини службових осіб прокуратури Львівської області та ГУ НП у Львівській області, інформація щодо яких ним була надана усно та письмово у скарзі від 26 грудня 2018 року та заяві від 2 січня 2019 року за ст.ст. 28, 364, 365, 367, 161 КК України. Проте вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у визначені КПК України строки не внесені.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з мотивів викладених в ній, додатково пояснив, що незгідний з процесуальними рішеннями прийнятими слідчим ОСОБА_6 та процедурою здійснення ним досудового розслідування, не погоджується з процесуальними рішеннями прийнятими щодо об`єднання кримінальних проваджень № 0001183 і № 0000136. Незгідний зі змістом поданого прокуратурою Львівської області позову щодо історичного ареалу. Вказав, що у визначеному КПК України порядку не оскаржував дій слідчого чи прийнятих процесуальних рішень. Просив скаргу задовольнити.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 відносно задоволення скарги заперечила та пояснила, що відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки зі змісту заяви не вбачається ознак кримінально караного діяння, незгода з процесуальними рішеннями прийнятими посадовими особами під час розслідування інших кримінальних проваджень не може бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а КПК України передбачає можливість оскарження таких дій чи бездіяльності. Просила в задоволені скарги відмовити.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 відносно задоволення скарги заперечив.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 2 січня 2019 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з заявою, якою просив користуючись ст. 214 КПК України внести згідно його заяв дані до ЄРДР про кримінальні правопорушення за ст.ст. 28, 364, 365, 161 КК України за підслідністю ДБР, невідкладно розпочати досудове розслідування, у формі попереднього слідства, визнати його потерпілим від кримінального злочину, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, надати можливість дати додаткові свідчення, визначити та надати об`єктивну оцінку діям наглядових прокурорів у кримінальних провадженнях № 0001183 від 7 травня 2015 року, № 0000136 від 5 серпня 2016 року, № 0002182 від 27 травня 2017 року, вивчити та дати неупереджену оцінку всім фактам викладеним у заяві. В заяві вказує, що звертався до ГУ НП у Львівській області з заявами про вчинення злочину від 7 та 23 листопада 2018 року, однак такі не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 4 грудня 2018 року подав заяву прокурору Львівської області про вчинення злочинів. Не погоджується зі змістом і формою звернення з позовом прокуратурою Львівської області щодо історичного ареалу, а також щодо прийняття слідчим рішення про призначення експертизи в кримінальному провадженні по не всіх запитаннях, які ним ставились. Незгідний з постановою слідчого про закриття кримінального провадження № 0002495 від 14 червня 2017 року. Закриття кримінального провадження № 0001183 від 7 травня 2015 року слідчим вважає здійсненим на підставі фіктивного висновку експертизи та таким, що закрито протизаконно. Вказує, що вимога відкриття кримінального провадження за ст. 28 КК України залишилась проігнорована відповідальними особами ГУ НП у Львівській області та прокуратури Львівської області, а передачу звернення від 4 грудня 2018 року з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, до прокуратури Львівської області та у відділ внутрішньої безпеки ГУ НП у Львівській області безпідставними.
Таким чином, фактично вбачається, що скаржник не погоджується з процесуальними рішеннями прийнятими в кримінальних провадженнях і по розгляду його скарг адресованих в різні правоохоронні органи. Незгода з процесуальними рішеннями чи рішеннями по розгляду заяви може бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку визначеному КПК України, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки КПК України визначає інший порядок оскарження таких дій чи бездіяльності. Особою, яка подала скаргу не представлено жодного доказу про оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора за наслідками розгляду яких встановлено протиправність дій останніх, що слугувало б підставою для прийняття процесуального рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Будь-яких конкретних відомостей про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень посадовими особами ГУ НП у Львівській області та прокуратури Львівської області заявник не навів. Крім цього, заявник не навів, які саме кримінальні правопорушення (з посиланням на статті КК України), на його думку, вчинені вище переліченими службовими та посадовими особами. Незгода з процесуальними рішеннями не є підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, слід звернути увагу, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесенні з правовою кваліфікацією діянь лише за ст. 28 КК України без зазначення статті особливої частини КК України. В порушення вказаного ні сама заява, ні подана скарга не містять необхідних даних, крім того, в судовому засіданні ОСОБА_3 також не навів таких даних.
Щодо визнання протиправною бездіяльність слідчої Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 щодо невнесення невідкладно відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України та ненадання ОСОБА_5 , пам`ятки про процесуальні права та обов`язки слід зазначити, що положення ст. 307 КПК України не наділяють повноваженнями слідчого суддю визнавати дії протиправними.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Беручи до уваги наведене вище та у зв`язку з тим, що у зверненні скаржника відсутні відомості про фактичні обставини кримінальних правопорушень підслідних слідчим Державного бюро розслідувань, які можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому скарга до задоволення не підлягає. Оскільки відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання видати пам`ятку про процесуальні права.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1