Провадження № 1-в/761/587/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

ВСТАНОВИЛА:

13 грудня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Любомльським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 398, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, у якій останній просить, врахувати вирок Любомльського районного суду Волинської області, з дня його затримання 29.08.2017 року по той час, який спливає, його термін перебування під вартою, що по суті є клопотанням про застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Суддя, дослідивши клопотання ОСОБА_2 , відповідь адміністрації Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» №08/30477 від 22 грудня 2018 року, яка надійшла на запит суду 24 грудня 2018 року, та отримана суддею 26 грудня 2018 року, дійшов висновку про таке.

Так, ч.5 ст.72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 1 Розділу II Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/04 питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст.9, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Як вбачається зі змісту відповіді адміністрації Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» №08/30477 від 22 грудня 2018 року, яка надійшла на запит суду 24 грудня 2018 року, та отримана суддею 26 грудня 2018 року, ОСОБА_2 , засуджений 11.12.2017 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст.126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 398, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Станом на 20.12.2018 року розпорядження, про виконання вироку, що набрав законної сили на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» не надходило.

Крім того, ОСОБА_2 є обвинуваченим у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2018 року запобіжний захід ОСОБА_2 у виді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2019 року включно. Станом на 20.12.2018 року кримінальне провадження знаходиться на розгляді в Фастівському міськрайонному суді Київської області (суддя ОСОБА_3 ).

Тобто Державна Установа «Київський слідчий ізолятор» щодо ОСОБА_2 не є установою виконання покарання.

Отже, як вбачається з наявної у суду інформації, вирок Любомльського районного суду Волинської області від 11.12.2017 року, яким ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст.126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 398, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, станом на 20.12.2018 року не набрав законної сили, розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» не надходило.

Пунктом 24 статті 3 КПК України визначено, що судове провадження включає, з-поміж іншого, провадження в суді першої інстанції, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному порядку.

Зазначене у сукупності з тим, що за положеннями ч.4 ст.395 КПК протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду, приводить до висновку, що період, протягом якого вирок не набрав законної сили, відноситься до стадії судового провадження.

Оскільки судовий розгляд здійснювався Любомльським районним судом Волинської області, всі питання, які виникають у період набрання вироком законної сили, мають вирішуватися саме цим судом.

Крім того, інформація, яка була отримана на запит суду з Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» прямо вказує про те, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що з зазначеним клопотанням засуджений вправі звернутися до Любомльського районного суду Волинської області, а в разі оскарження вироку у відповідний суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд заяви засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Любомльським районним судом Волинської області за ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 398, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, а тому вона підлягає поверненню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для звернення до відповідного суду.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - повернути заявнику для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1