Справа №463/1174/19
Провадження №1-кс/463/637/19
У Х В А Л А

22 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Скаргу мотивує тим, що 20.02.2019р. надіслав на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові,заяву про вчинення посадовими особами СВ Прокуратури Львівської області кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 382 КК України невиконання судового рішення, ч.2 ст. 366 КК України службове підроблення, ч. 2 ст. 364 КК України зловживання владою, службовим становищем. Всупереч вимогам закону відомості в ЄРДР не внесені.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з викладених в ній мотивів. Додатково пояснив, що слідчий СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 призначений слідчим для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083, де ОСОБА_3 визнаний потерпілим. Однак, слідчий не проводив розслідування, не досліджував докази, двічі безпідставно закрив кримінальне провадження, з метою, на думку заявника, отримання неправомірної вигоди. Постанова про закриття провадження скасована ухвалою слідчого судді від 13.08.2018 року, в якій вказано, які процесуальні дії належить вчинити. Слідчий ОСОБА_4 не виконав вказане судове рішення, повторно закрив кримінальне провадження, чим вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 382 КК України, а виносячи неправдиві документи постанови про закриття кримінального провадження, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 366 КК України. Тим самим, він зловживаючи владою, службовим становищем, використав владу всупереч державної служби, скривши злочин в досудовому розслідуванні, чим завдав йому як потерпілому істотної шкоди.

Представник ТУ ДБР в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. В силу ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому, слідчий подав заперечення на скаргу, в яких зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 не вбачалося наявності ознак складу кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих Бюро, тому були відсутні правові підстави для внесення відомостей в ЄРДР та початку досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до поданої скаржником копії заяви, останній 20.02.2019р. подав до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, заяву про вчинення слідчим СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 382 КК України, ч.2 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 364 КК України, за обставин аналогічних тим, які навів ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Наведені відомості до ЄРДР не внесені.
Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Як вбачається із заяви скаржника від 20.02.2019 року, він не погоджується з процесуальними рішеннями слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Нормами КПК України встановлено відповідний порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого, чим і скористався заявник, оскарживши такі в судовому порядку. При цьому, винесення постанови про закриття кримінального провадження належить до повноважень слідчого, а скасування такої в судовому порядку може вказувати на порушення норм матеріального чи процесуального права при винесенні постанови, а не на вчинення злочину. Обставин за яких слідчий, на думку заявника зловживає владою або службовим становищем в заяві не наведено. Будь-яких конкретних відомостей, які б вказували на вчинення слідчим саме кримінальних правопорушень, його мотивів чи зацікавленості в цьому, заявником не вказано.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові,з приводу невнесення заяви ОСОБА_3 від 20.02.2019 року стосовно вчинення зазначеним вище слідчим кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 20.02.2019 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1