Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1166/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 строком до 12 години 30 хвилин 01 квітня 2019 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , негативні наслідки для цивільного населення, які могли бути спричинені у зв`язку із вчиненням останнім кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який хоча раніше і не судимий, проте має негативну репутацію та вчинив вказаний злочин повторно, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Посилається на те, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну поведінку, та не зможе запобігти ризикам того, що перебуваючи на свободі, останній може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, намагатися знищити, сховати чи спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, апелянтом надано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки станом на 18.02.2019 року повний текст оскаржуваної ухвали не надійшов до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 12.12.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, право такої власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до Додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N 2471-ХІІ, встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до розділу І п. 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого постановою КМУ №1225 від 04.08.2000р., боєприпасами являються патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Однак, недотримуючись передбаченого порядку поводження з бойовими припасами, ОСОБА_8 вирішив стати на злочинний шлях та діючи з прямим умислом, здійснив носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 придбали бойові припаси та здійснювали їх зберігання, за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, для їх подальшого збуту.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на збут бойових припасів, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, за попередньою, змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, почав вживати заходів, направлених на підшукування особи, якій у подальшому мав намір збути бойові припаси. В результаті такого пошуку, ОСОБА_8 , підшукав ОСОБА_12 - особу, зі зміненими анкетними даними, якому під час розмови, яка відбулася приблизно 07 грудня 2018 року запропонував придбати у нього 350 патронів, калібру 7,62 мм, на що ОСОБА_13 погодився, однак розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_8 , з метою викриття його злочинних дій звернувся до правоохоронних органів та був залучений до конфіденційного співробітництва.

У подальшому, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, 21 грудня 2018 року у період часу із 12 год. 30 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлений на носіння та збут бойових припасів, перебуваючи у квартирі будинку АДРЕСА_2 , організував зустріч із ОСОБА_13 та передав останньому 357 гвинтівочних патронів калібру 7,62 мм зразка 1930 року, які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №1/4-8 від 24 січня 2018 року є бойовими припасами, за що отримав грошові кошти у розмірі 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, якими розпорядився на власний розсуд та повідомив ОСОБА_13 про можливість у подальшому збуті бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв.

ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 07 лютого 2019 року в телефонному режимі повідомив ОСОБА_13 про наявність у останнього бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв та запропонував ОСОБА_13 придбати у нього 50 патронів калібру 7,62 мм за ціною 5 грн. за штуку, 30 патронів калібру 5,45 мм за ціною 15 грн. за штуку, 9 тротилових шашок вагою 75 гр. за ціною 200 грн. за штуку, одну тротилову шашку вагою 200 гр. за ціною 400 грн. та вилучені законом з обігу вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та пристрої, не зазначивши її кількості та вартості. На що ОСОБА_13 погодився, однак розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_8 , з метою викриття його злочинних дій звернувся до правоохоронних органів та був залучений до конфіденційного співробітництва.

Надалі, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, у формі спеціального слідчого експерименту, продовжуючи свої злочинні дії, 08 лютого 2019 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на носіння та збут бойових припасів та вибухового пристрою, перебуваючи на узбіччі дороги в 20 метрах від будинку за адресою АДРЕСА_3 , організував зустріч із ОСОБА_13 та передав останньому предмети схожі на 59 патронів калібру 7,62 мм, предмети схожі на 32 патрони калібру 5,45 мм, один предмет схожий на тротилову шашку вагою 200 гр. та один предмет схожий на електродетонатор типу ЕДП, за що отримав на узбіччі дороги в 20 метрах від будинку за адресою АДРЕСА_3 , грошові кошти у розмірі 1 500 гривень.

08.02.2019р. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, працює приватним підприємцем, має на утриманні малолітню доньку, позитивно характеризується за місцем проживання, має проблеми і здоров`ям, раніше не судимий, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Апеляційний суд вважає за можливе поновити прокурору строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки станом на 18.02.2019 року на момент звернення з апеляційною скаргою прокурор повний текст оскаржуваної ухвали не отримав (а.п. 98).

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_14 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема: протоколом огляду та вручення грошових коштів від 21.12.2018 року; протоколом огляду покупця, яким здійснено оперативну закупку та вилучення у нього речей від 21.12.2018 року; висновком експерта №1/4-8 від 24.01.2019 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 ; протоколом огляду від 08.02.2019 року.

Разом з тим, слідчий суддя встановив про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.
Зазначення апелянтом про негативні наслідки для цивільного населення, які могли бути спричинені у зв`язку із вчиненням останнім кримінального правопорушення, колегія суддів вважає лише припущенням, яке не спростовує висновків слідчого судді.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, працює приватним підприємцем, має малолітню доньку на утриманні, позитивно характеризується за місцем проживання, має проблеми зі здоров`ям, раніше не судимий.

В засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 заявив, що визнає вину у вчинені злочину, який йому інкримінується та згоден активно сприяти розкриттю даного злочину.

Також, згідно пояснень прокурора в апеляційному суді обраний запобіжний захід підозрюваним ОСОБА_8 не порушується.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити прокурору військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 строком до 12 години 30 хвилин 01 квітня 2019 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :