Справа № 703/1003/18
1-кп/703/142/19
УХВАЛА

28 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду знаходиться об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки такий спливає 9 січня 2019 року. Своє клопотання обґрунтувала тим, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а тому, перебуваючи на волі та знаючи про можливу міру покарання може переховуватися від суду, впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність. Крім того, обвинувачений ніде не працює, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою посилаючись на те, що наявність декількох обвинувальних актів стосовно його підзахисного не є ризиком, в розумінні ст. 177 КПК України, крім того, вина останнього судом недоведена. Зазначив, що ОСОБА_4 хворіє та потребує медичної допомоги, про що наголошував і сам лікар швидкої допомоги, яку неодноразово викликали до його підзахисного. Враховуючи вищевикладене просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Згідно з п.3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень які відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, можливість його уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, впливу на свідків, які ще недопитані в судовому засіданні, потерпілих та з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, при цьому, на думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Доказів наявності у обвинуваченого хвороб та його обов`язкової госпіталізації до медичного закладу захисником суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2 місяці, тобто до 9 березня 2019 року включно.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП, начальнику Черкаського СІЗО та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1