18.03.2019 Справа № 756/3087/19
Справа № 756/3087/19
Провадження № 1-кс/756/726/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року м.Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Оболонського районного суду міста Києва клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003079 від 26.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 10.05.2016,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.05.2016 у кримінальному провадженні № 0003079 від 26.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за її нині померлою матір`ю ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовується тим, що накладений арешт перешкоджає ОСОБА_5 реалізувати право на спадкування майна після смерті ОСОБА_6 ; питання про арешт вирішувалось за відсутності ОСОБА_6 , яка є добросовісним набувачем вказаної квартири, право на яку набула за відплатним договором купівлі-продажу, не знала і не могла знати, що придбала квартиру у особи, яка не мала права її відчужувати; цей договір купівлі-продажу недійсним не визнавався, жодні особи з приводу витребування цієї квартири за життя до ОСОБА_6 , а також після її смерті до ОСОБА_5 не звертались; ані вона, ані ОСОБА_6 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює арешт належного їм майна; з моменту внесення до ЄРДР відомостей про дане кримінальне правопорушення сплив значний проміжок часу; арешт є необґрунтованим, а подальше його існування безпідставне у зв`язку з відсутністю потреби у цьому; квартира не відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст.98 КПК України; арешт квартири не відповідає встановленим у ст.2 КПК України завданням кримінального провадження.
В судовому засіданні представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 повністю підтримала внесене клопотання та з викладених у ньому підстав просила суд його задовольнити, звертала увагу суду на те, що слідчим порушено розумні строки здійснення досудового розслідування, дана квартира не відповідає критеріям речових доказів, жодна особа у даному провадженні потерпілою не визнана, слідчі дії не проводяться, у застосуванні арешту на даний час відпала потреба.
ОСОБА_5 , а також старший слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_7 , яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003079 від 26.03.2016, для прийняття участі у розгляді слідчим суддею внесеного клопотання до суду не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце його розгляду. На підставі ч.1 ст.172 КПК України суд прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності вищезазначених учасників процесу.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003079 від 26.03.2016, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом кримінально протиправних дій, а доручення, яким нині покійна ОСОБА_8 передала право розпорядження усім своїм рухомим та нерухомим майном на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , якими в подальшому укладено договір купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_6 як покупцем, надавалось та підписувалось нею поза її волею, із застосуванням насильства та викраденням ОСОБА_8 , що свідчить про заволодіння її квартирою шляхом шахрайства. Прокурор, визнаючи порушення розумних строків розслідування даного кримінального провадження, пояснив також, що арешт ініційовано з метою забезпечення збереження цього нерухомого майна, яке визнано речовим доказом, та запобігання його подальшому відчуженню.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_5 та прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження №0003079 від 26.03.2016, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1, 2 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУ НП в м.Києві перебуває кримінальне провадження № 0003079 від 26.03.2016 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, відомості про яке внесені за заявою ОСОБА_11 про те, що 25.03.2016 ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволоділи квартирою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а також за результатами самостійного виявлення прокурором викрадення цими особами ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб у січні 2016 року та її насильницького утримання тривалий час у Одеській області.
З свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1993, виданого Фондом комунального майна Мінського району м.Києва, підтверджується набуття ОСОБА_13 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була нею приватизована відповідно до закону.
Як вбачається з довіреності від 27.01.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вести справи по оформленню її спадкових прав на майно.
Одночасно з наданням цієї довіреності ОСОБА_8 складено також заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 27.01.2016, яким заповіла усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалось, на користь ОСОБА_9 .
Крім того, одночасно з вищезазначеними документами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 . 27.01.2016 посвідчено довіреність ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 управляти та розпоряджатись усім належним їй майном та бути її представником перед усіма фізичними та юридичними особами, з правом передоручення.
Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 56242908 від 29.03.2016, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою від 16.03.2016, після смерті її матері ОСОБА_13 .
Крім того, 24.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 посвідчено справжність підпису ОСОБА_8 у заяві про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_13 .
Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 25.03.2016, ОСОБА_10 , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_8 продав зазначену квартиру ОСОБА_6 , за ціною 148000,00 грн., які були повністю сплачені до підписання цього договору.
Як вбачається з протоколу допиту потерпілої та протоколу її додаткового допиту, її знайомі на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також ще один чоловік, ім`я якого вона не знає, неодноразово привозили їй на підпис якійсь папери, які вона підписувала, не читаючи, будучи введеною ними в оману, що їх підписанням зможе отримати квартиру від мера міста Києва. Крім того, потерпіла показала, що взимку 2016 року вказані особи запропонували їй зібратись та поїхати з ними для отримання вказаної квартири, посадили її у автомобіль та завезли у якесь село, де вона проти її волі перебувала значний період часу, мешкаючи у неопалюваній літній кухні, у якій її зачиняли, забороняючи покидати подвір`я та спілкуватись з людьми, прив`язуючи її до дверей літньої кухні на металевий ціпок, застосовуючи до неї фізичну силу та обмежуючи її у харчуванні. У квітні 2016 року їй вдалось вирватись та звернутись за допомогою до людей у селі, які викликали поліцію.
Під час проведення впізнання за фотознімками ОСОБА_8 вказала на ОСОБА_12 як особу на ім`я ОСОБА_16 , ОСОБА_10 як іншу особу, імені якої вона не знала, а також на ОСОБА_9 як особу на ім`я ОСОБА_17 .
Показання ОСОБА_8 щодо її проживання у період січня-квітня 2016 року у с.Кам"яне Савранського р-ну Одеської обл. підтвердила також і власник домогосподарства ОСОБА_18 , яка є матір`ю ОСОБА_12 . Вказана обставина підтверджується також наявними у кримінальному провадженні матеріалами Савранського ВП Балтського ВП ГУНП у Одеській області.
Вищезазначені обставини дають підстави для висновку про те, що право власності ОСОБА_8 на вказану квартиру могло припинитись неправомірно, шляхом укладення нею правочинів під примусом, та використання підписаних нею документів для наступної реєстрації права власності на неї та її відчуження на користь ОСОБА_6 .
Постановою слідчого від 05.05.2016 квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом. Із змісту постанови вбачається, що вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій та набута іншими особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з визначенням, наведеним у ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Встановлені досудовим розслідуванням обставини свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 відповідає визначеним у ст.98 КПК України критеріям речових доказів, оскільки є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, і ризики подальшого відчуження цієї квартири до його закінчення продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10.05.2016 за клопотанням слідчого накладено арешт на вищезазначену квартиру з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Із змісту вищезазначеної норми вбачається, що арешт може бути накладено не лише на майно підозрюваного чи обвинуваченого, якщо він накладається з метою збереження речових доказів.

Суд відхиляє також доводи представника ОСОБА_5 про те, що у даному кримінальному провадженні відсутня потерпіла особа. Такого статусу за життя набула ОСОБА_8 , і відповідно до ст.55 КПК України статусу потерпілого у передбачених законом випадках можуть набувати інші особи.

Суд погоджується з твердженнями представника ОСОБА_5 про недодержання у даному кримінальному провадженні засад розумності строків. Разом з тим, оскарження недотримання розумних строків здійснюється в порядку, передбаченому ст.308 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження, виходячи із зібраних доказів, суд вважає співмірними інтереси досудового розслідування, які виправдовують вжиті ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10.05.2016 заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, яке було об`єктом кримінально протиправних дій, такому обмеженню прав ОСОБА_5 , як тимчасова заборона оформлення права на спадщину, враховуючи, що арешт на квартиру накладено правомірно, і в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження не відпала потреба. За встановлених слідчим суддею обставин внесене клопотання про скасування накладеного арешту задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.98, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003079 від 26.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити за безпідставністю.
Дана ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали буде проголошений 18 березня 2019 року о 17.00.

Слідчий суддя: ОСОБА_1