Справа № 132/10/17
Ухвала
Іменем України
"12" листопада 2018 р. м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 від 07.03.2018 року про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області зі скаргою на постанову заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 від 07.03.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000776 від 28.12.2016 року, звернулася ОСОБА_2 .

Скаргу мотивує тим, що постановою заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 від 07 березня 2018 року кримінальне провадження № 0000776 від 28.12.2016 р. було закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

28 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області у даному кримінальному провадженні було скасовано постанову слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про його закриття. Проте, вказівки слідчого судді не були виконані в повній мірі. Зокрема, не були призначені експертизи для отримання відповідей на питання: визначення швидкості автомобіля по характеру тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_6 під час зіткнення; визначення швидкості автомобіля по пошкодженням автомобіля, що утворились в момент зіткнення, тощо.

Оскаржувана постанова базується на показах допитаного в якості свідка - ОСОБА_4 , допитаного в якості свідка очевидця ДТП - ОСОБА_7 , протоколу огляду місця пригоди, висновків судово-токсикологінної, судово-медичної, автотехнічної, судово-трасологічної експертиз, даних проведення слідчого експерименту, протоколу огляду автомобіля «TOYОTA COROLLA».

Слідством прийнято за основу швидкість, з якою рухався Щепанський, зі слів останнього. Жодної слідчої дії, направленої на перевірку показів Щепанського в цій частині, окрім слідчого експерименту, проведено не було. А сам слідчий експеримент проводився також лише зі слів ОСОБА_4 . Зокрема, швидкість автомобіля експертним шляхом не встановлювалась. А саме від встановлення швидкості, з якою рухався автомобіль ОСОБА_4 в момент, коли пішохід ОСОБА_6 з`явився в полі зору ОСОБА_4 та в момент зіткнення автомобіля з пішоходом, залежить правильність прийняття рішення про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 .

Не було також проведено експертизу електронного блоку керування двигуном автомобіля «TOYОTA COROLLA» на предмет фіксації швидкості руху автомобіля, так як в протоколі огляду місця події та на схемі ДТП відсутня інформація, яка б дозволила об`єктивно встановити швидкість руху транспортного засобу, виходячи із затрат кінетичної енергії на утворення слідів руху.

Слідчий експеримент, на дані якого посилається слідчий у оскаржуваній постанові, та за даними якого проводилась автотехнічна експертиза, не вирішив ряд важливих питань, які мають важливе значення для розслідування у кримінальному провадженні.

Допитаний в якості свідка гр. ОСОБА_7 пояснив, що після гальмування прийняв вправо для вільної зупинки. Такі покази ОСОБА_7 свідчать про те, що ОСОБА_4 також мав можливість при виникненні перешкоди зробити маневр, об`їхавши потерпілого справа, виконавши вимоги п.12.3 ПДР.

Не розглядалась слідчим версія, підказана свідком ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 взагалі не помітив пішохода, а зрозумів, що відбулося зіткнення лише коли посипалось скло. Така ситуація може свідчити про значне перевищення швидкості, адже саме за таких умов пішохід для водія був би непомітним.

Слідчим не були з`ясовані розбіжності у показах свідка ОСОБА_7 . Так, у поясненні, даному відразу після ДТП 28.12.2016 року, він стверджував, що помітив, як автомобіль ОСОБА_4 збив невідомого йому чоловіка, який переходив дорогу за пішохідним переходом. А в протоколі допиту в якості свідка показав, що, проїхавши пішохідний перехід почув сильний звук удару, який лунав із попереднього автомобіля, та помітив, що із його задньої частини впало тіло людини.

Не було встановлено під час досудового слідства чи не порушив водій п.12.2 ПДР, відповідно до якого, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Об`єктивно було встановлено, що ОСОБА_4 рухався у лівій смузі руху, чим порушив п.11.5 ПДР «На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті». Тобто, якби ОСОБА_4 не порушив п.11.5 ПДР, то ДТП, в якій загинув ОСОБА_8 , можна було уникнути.

У кримінальному провадженні було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 , якою, серед іншого, було виявлено закритий уламковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині, відкритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки в середній третині, відкритий подвійний перелом лівої малогомілкової кістки в нижній та верхній третині, закритий уламковий перелом медіального епіметадіафіза правої стегнової кістки.

Наявність вказаних переломів може свідчити про те, що швидкість автомобіля під час зіткнення з тілом була набагато більшою, ніж стверджує ОСОБА_4 . Проте, слідчим перед експертами не ставилось питання про встановлення швидкості руху автомобіля за тілесними ушкодженнями.

У висновку судово-трасологічної експертизи зазначається, що встановити більш точно, тобто в категоричній формі розташування місця наїзду на пішохода з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування (в даному випадку горизонтальної дорожньої розмітки) не видалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру. Тобто, і у даному випадку вбачається, що слідчим досудове розслідування проводилось неякісно.

При розслідуванні даного кримінального провадження ключовим питанням є визначення швидкості з якою рухався автомобіль ОСОБА_4 до і в момент наїзду на пішохода.

Враховуючи, що під час огляду ділянки дороги де відбулась ДТП, не було виявлено слідів гальмування, а ОСОБА_4 , як особа вкрай зацікавлена, повідомив, що його автомобіль рухався зі швидкістю 60 км/год, тобто в межах, визначених ПДР, слідчому необхідно було прийняти всі міри до встановлення реальної швидкості руху автомобіля.

Так, перед експертами не ставилось питання якою була швидкість автомобіля в момент зіткнення з пішоходом за умови початку екстреного гальмування на відстані 28 метрів від виявлення перешкоди; на скільки знизилась швидкість автомобіля з моменту екстреного гальмування до моменту зіткнення з пішоходом; чи могли тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , утворитися при зіткненні з автомобілем, який рухався зі швидкістю 60 км/ год.

Крім того, слідчий не намагався експертним шляхом встановити швидкість автомобіля по характеру тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та по пошкодженням автомобіля внаслідок зіткнення.

Не встановлено слідством положення тіла ОСОБА_8 після наїзду відносно автомобіля. А саме по цьому можна було визначити з якою швидкістю рухалось авто ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням фактично не здійснювалось, що і зумовило винесення слідчим незаконної постанови про закриття кримінального провадження.

Вважає, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Слідчий допустив порушення процесуальних норм, тобто, не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду із заявою про розгляд скарги у її відсутність без технічної фіксації судового процесу. Скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою про розгляд скарги у його відсутність. В задоволенні скарги просить відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, перевіривши надані доводи і докази, з урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Матеріалами скарги встановлено, що постановою заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 від 07 березня 2018 року кримінальне провадження № 0000776 від 28.12.2016 р. закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів відповідно до ст. 284 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

З оскаржуваної постанови вбачається, що в рамках досудового розслідування слідчим не повно та не всебічно досліджено обставини справи, а саме: не були призначені експертизи для отримання відповідей на питання: визначення швидкості автомобіля по характеру тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_6 під час зіткнення; визначення швидкості автомобіля з врахуванням пошкоджень на автомобілі, що утворились в момент зіткнення; швидкість автомобіля експертним шляхом не встановлювалась; не було проведено експертизу електронного блоку керування двигуном автомобіля «TOYОTA COROLLA» на предмет фіксації останнім швидкості руху автомобіля, чи мав можливість водій при наявних вихідних даних слідчого експерименту об`їхати пішохода, якого він об`єктивно міг виявити відповідно до п.12.3 ПДР; чи відбувся би наїзд на пішохода, якби ОСОБА_4 виконав вимоги п. 11.5 ПДР; чи міг водій уникнути зіткнення з пішоходом шляхом його об`їзду, враховуючи, що за даними слідчого експерименту ОСОБА_4 побачив пішохода на відстані 28 метрів та те, що права смуга руху була повністю вільна; слідчим не були з`ясовані розбіжності у показаннях свідка ОСОБА_7 ; не було встановлено під час досудового слідства чи не порушив водій п.12.2 ПДР; слідчим перед експертами не ставилось питання про встановлення швидкості руху автомобіля за тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 ; перед експертами не ставилось питання, якою була швидкість автомобіля в момент зіткнення з пішоходом за умови початку екстренного гальмування на відстані 28 метрів від виявлення перешкоди; на скільки знизилась швидкість автомобіля з моменту екстренного гальмування до моменту зіткнення з пішоходом; чи могли тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 утворитися при зіткненні з автомобілем, який рухався зі швидкістю 60 км/ год.; не встановлено слідством положення тіла ОСОБА_8 після наїзду відносно автомобіля тощо.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» роз`яснено, що за ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, висновків експертиз.

Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим неповно проведена перевірка по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та не проведено всі необхідні слідчі дії для встановлення істини по справі, а тому скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 7 березня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного 28.12.2016 року до ЄРДР за № 0000776 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, скасувати.

Ухвалу слідчого судді надіслати заступнику начальника СВ Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_3 для виконання.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1