пр. № 1-кс/759/2315/19
ун. № 759/6660/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м.Київ

слідчий суддя Святошинського району м.Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі слідчого ОСОБА_3
розглянувши клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005795,
В С Т А Н О В И В :
Слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва із клопотанням щодо арешту майна квартири АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження № 0005795, відомомсті про яке 18.07.2018 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 .
Клопотання обгрунтоване укладанням кредитного та іпотечного договорів між ОСОБА_5 та Кредитною спілкою Зараз, переходом права власності до кредитора шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, що кваліфікується у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.190 КК України.
У судовому засіданні слідчий підтримує вимоги клопотання. Повідомив, що у даному провадженні квартира не визнана речовим доказом, цивільний позов у рамках кримінального провадження не поданий.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів,
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи,
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юиридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, враховуючи вищезазначені у ч.2 ст.173, ч.2 ст.170 КПК України умови для законного вирішення питання щодо арешту майна вважає, що арешт квартири не буде містити всіх необхідних законних підстав для такого заходу забезпечення саме цього кримінального провадження. А тому у такому виді заходу забезпечення кримінального провадження, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005795,відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційної інстанції протягом п`яти днів від дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1