ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4293/18
Провадження № 1-кп/210/580/18

"08" січня 2019 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001154, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, 09 червня 2018 року приблизно об 11 годині 55 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на площу перед залізничним вокзалом «Кривий Ріг», що розташований в будівлі №11 по вул. Криворіжсталі в Металургійному районі м. Кривий Ріг, зупинив вказаний автомобіль передньою частиною перед сходами центрального входу вокзалу та здійснив висадку двох пасажирів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які прослідували в середину вокзалу, при цьому ОСОБА_5 залишився на місці водія в середині автомобіля.
Приблизно через 5 хвилин після зупинки, до автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та здійснили посадку до нього.
Після посадки пасажирів водій ОСОБА_5 керуючі автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 . повинен був виїхати з площі перед вокзалом на проїзну частину вул. Криворіжсталі, для чого йому необхідно було розвернутися рухаючись на автомобілі заднім ходом.
Зважаючи на те, що по вказаній площі постійно відбувається рух пішоходів у напрямку вокзалу та від нього, водій ОСОБА_5 мав би передбачити можливість появи пішоходів позаду керованого ним автомобіля, однак легковажно розраховуючи що позаду автомобіля відсутні пішоходи, перед початком руху не вийшов з автомобіля, щоб переконатися у відсутності пішоходів позаду свого автомобіля або для забезпечення безпеки руху не звернувся з цією ж метою за допомогою до пасажирів свого автомобіля або інших осіб, водій ОСОБА_5 діючі із злочинною недбалістю розпочав небезпечний в даній дорожній обстановці рух заднім ходом, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б,д), 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, згідно яких:
«1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;
-«2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
-... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,
... д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;
-10.1. Перед початком руху ... водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
-«10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.»
Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких виключало настання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5 розпочавши рух заднім ходом на автомобілі «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_2 на площі перед залізничним вокзалом «Кривий Ріг», що розташований в будівлі №11 по вул. Криворіжсталі в Металургійному районі м. Кривий Ріг, допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода похилого віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався позаду автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1023 від 11.07.2018 ОСОБА_4 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: перелом склепіння з переходом на основу черепу, забій головного мозку 2 ст., садно голови; субарахноідальний крововилив правої гемісфери, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, між порушенням ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, в частині виконання вимог п.п. 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що 09.06.2018 року близько 12 год. 00 хв., був за кермом, під`їхав до залізничного вокзалу для інкасації каси, інкасатори вийшли, повернулись через 5 хвилин, подивився по дзеркалам, почав рух автомобіля заднім ходом, та почув крики людей, вийшов з автомобіля та побачив потерпілого. Викликав швидку допомогу та поліцію. Сплатив потерпілому 10000,00 гривень на лікування. Вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнає у повному обсязі, підтверджує події, факти та обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорює. Щиро розкаяюється у вчиненому злочині, просить суворо його не карати.

Потерпілий у судовому засіданні, зазначив, що 09 червня 2018 року близько 12 години вийшов з магазину «АТБ», йшов на електричку, більше нічого не пам`ятає, як на нього наїхав автомобіль не пам`ятає, прийшов до тями у лікарні. Просив обвинуваченого суворо не карати. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілого, письмові докази, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи має позитивну характеристику, є учасником бойових дій, одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває.

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, що спричинило тяжкі тілесні ушкодженняпотерпілому ОСОБА_4 , матеріальну шкоду потерпілому частково відшкодовував, що свідчить про наявність у нього щирого каяття, потерпілий не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, за вказаних обставин, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.286 України, та зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України також не вбачається.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суд бере до уваги, що обвинувачений, активно сприяв в розкритті злочину, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував частково, ДТП спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що є суттєвою обставиною, впливає на тяжкість покарання, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні, ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, з вимогами: стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» майнову шкоду у сумі 6502,79 гривень, та моральну шкоду у сумі 200000,00 гривень на користь ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року (справа № 6-137ц16) для притягнення до цивільної відповідальності власника транспортного засобу суд повинен встановити виконання водієм в момент дорожньо-транспортної пригоди трудових обов`язків, а не тільки наявність цих обов`язків (трудового договору).

Правова позиція ВСУ у справі № 6-933цс16: Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК».
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 20.06.2012 року, власником автомобілю «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ПАТ АБ «Експерс-Банк», Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» не є власником зазначеного автомобілю, отже неможливо встановити належного відповідача.
Обвинувачений в судовому засіданні зазначав, що автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований, проте, в матеріалах справи не міститься страхового полісу, у зв`язку з чим неможливо встановити, яка страхова компанія повинна нести відповідальність.
Крім того, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18).
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки не можливо встановити належного відповідача за позовом, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду та роз`яснити потерпілому, що за ним зберігається право звернення до суду в порядку цивільного судочинства щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований за ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2018 року, а саме арешт автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 20.06.2012 року належить ПАТ АБ «Експерес-Банк», який зареєстрований за адресою: м. Дніпро, Плеханова, 17, пр. Повітрофлотський, 25 скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком тривалістю на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1,2 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Скасувати арешт автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 20.06.2012 року належить ПАТ АБ «Експерес-Банк», який зареєстрований за адресою: м. Дніпро, Плеханова, 17, пр. Повітрофлотський, 25.
Речові докази, на підставі ст. 100 КПК України:

- автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY KASTEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком чинності - передати законному володільцю.
Матеріали кримінального провадження № 0001154 від 09 червня 2018 року залишити при обвинувальному акті, справа № 210/4293/18, пр. № 1-КП/210/580/18.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1