Справа № 643/2120/17
Провадження № 1-кп/643/694/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , та захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, з вищою освітою , раніше не судимого , не одруженого , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В проваджені Московського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 13.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

Відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що публічне акціонерне товариство «Автрамат» (далі за текстом - ПАТ «Автрамат») з 15.05.1998 перебувало на податковому обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області за податковою адресою: 61038, м. Харків, вул. Салтівське шосе, буд. 43, на загальній системі оподаткування. Основним видом діяльності ПАТ «Автрамат» було виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів. З 06.11.2014 року підприємство перебувало в стадії ліквідації.

Згідно з протоколом №29 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» від 06.11.2014 ОСОБА_6 призначений Головою ліквідаційної комісії та безпосередньо виконував обов`язки головного бухгалтера вказаного підприємства.

ОСОБА_4 , будучи службовою особою підприємства у зв`язку з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, маючи єдиний упродовж жовтня 2014 - березня 2015 років умисел на ухилення ПАТ «Автрамат» від сплати податків, використовуючи своє службове становище у злочинних цілях, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді ненадходження до бюджету держави податків у великих розмірах, і бажаючи їх настання, при проведенні ліквідаційної процедури у період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року умисно ухилився від сплати податків (податку на додану вартість) на загальну суму 2 278 157,40 грн.

Встановлено, що відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» від 06.11.2014 року, голова ліквідаційної комісії в особі ОСОБА_4 вирішує всі питання діяльності підприємства, діє від імені товариства, представляє його у відносинах з усіма підприємствами, організаціями, установами та громадянами, має право першого підпису фінансових документів, укладає угоди, договори, контракти, відкриває в банках поточні та інші рахунки у національній та іноземній валюті, розпоряджається майном та основними засобами, а також здійснює інші дії, що випливають із завдань покладених на ліквідаційну комісію, тощо.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 (зі змінами та доповненнями), відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, правильність нарахування, зберігання оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановлених термінів, несе власник або уповноважений орган (службова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Встановлено, що комісія із забезпечення облікової політики в галузі придбання, руху і використання оборотних засобів і малоцінних необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів і капітальних інвестицій, створена наказом ПАТ «Автрамат» №100 від 06.10.2014 року, на підставі рішення наглядової ради ПАТ «Автрамат» (протокол №27/14 від 06.10.2014), протягом жовтня 2014 року, та ліквідаційна комісія (Голова ОСОБА_4 , члени ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), призначена на підставі рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» (протокол №29 від 06.11.2014 року), протягом жовтня-грудня 2014 року та березня 2015 року, відповідно до актів списання та даних бухгалтерського обліку, здійснила списання основних засобів. Причиною списання основних засобів за висновками комісій стало те, що оглянуті комісією основні засоби фізично зношені та визнані непридатними для подальшої експлуатації по первісному призначенню, внаслідок чого підлягають списанню, демонтажу (розбиранню) та здачі в лом (утиль).

Відповідно до п. 189.9 ст. 189 Податкового Кодексу України, у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до актів списання основних засобів та товарів в жовтні 2014 року списані основні засоби залишковою балансовою вартістю 4 260 841,17 грн., податкові зобов`язання з податку на додану вартість - 852 168,70 грн., в листопаді 2014 року списані основні засоби залишковою балансовою вартістю 1 978 976,34 грн., податкові зобов`язання з податку на додану вартість - 395 795,30 грн., в грудні 2014 року списані основні засоби залишковою балансовою вартістю 3 759 233,01 грн., податкові зобов`язання з податку на додану вартість - 751 846,40 грн., в березні 2015 року списані основні засоби залишковою балансовою вартістю 1 085 495,40 грн., податкові зобов`язання з податку на додану вартість - 217 099,00 грн., тобто всього протягом листопада - грудня 2014 року та березня 2015 року були списані основні засоби залишковою балансовою вартістю 11 084 546,82 грн., на які не були нараховані та сплачені до бюджету податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2 216 909,40 грн.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи посадовою особою ПАТ «Автрамат» відповідальною за ведення бухгалтерського обліку, а також нарахування та сплату податків до бюджету, всупереч вищевказаних вимог п. 189.9 ст.189 Податкового кодексу України, навмисно занизив податкові зобов`язання ПАТ «Автрамат» зі сплати податку на додану вартість при списанні основних засобів шляхом не відображення їх в деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди на загальну суму 2 216 909,40 грн.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що упродовж січня - березня 2015 року ПАТ «Автрамат» здійснювались операції з реалізації металобрухту та шлаку кольорового металу відповідно до податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ «Реметалл» () та ТОВ «УКР МЕТ-ПІВНІЧ» () з вказівкою операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Встановлено, що ПАТ «Автрамат» на підставі договору №11200015 від 16.01.2015 у березні 2015 року здійснило поставку ТОВ «Реметалл» () шлаку алюмінієвого в кількості 15 946,60 кг. на загальну суму 11 959, 95 грн., що підтверджується податковою накладною №1 від 04.03.2015, а також на підставі договору №11400068 від 01.06.2014 упродовж січня-лютого 2015 року здійснило поставку відходів та брухту чорних металів (код УКТЗЕД ) в кількості 94 681,70 кг. на загальну суму 294 282,48 грн. на адресу ТОВ «УКР МЕТ-ПІВНІЧ» (код за ).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-УІІІ від 28.12.2014 продовжено до 01.01.2017 дію режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість для операцій з постачання, у тому числі операцій з імпорту, відходів та брухту чорних і кольорових металів, визначеного пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (далі за текстом - ПКУ). При цьому переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, встановлено, що дія постанови Кабінету Міністрів України №15 від 12.01.2011, якою затверджені переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких тимчасово звільняються від оподаткування податком на додану вартість, обмежувалась лише 2014 роком. Постановою Кабінету Міністрів України №136 від 25.03.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року №15» продовжено дію вказаних переліків до 01.01.2017.

Таким чином, у період часу з 01.01.2015 по 30.03.2015 операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД, оподатковувались в загальному порядку з нарахуванням податку на додану вартість за ставкою 20 відсотків.

Відповідно до п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарі/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарі/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарі/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалися станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи посадовою особою ПАТ «Автрамат», відповідальною за ведення бухгалтерського обліку, а також нарахування та сплату податків до бюджету, всупереч вищевказаних вимог п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, умисно не включив до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість суми по господарським операціям з ТОВ «Реметалл» () та ТОВ «УКР МЕТ- ПІВНІЧ» () за січень 2015 року на суму 29 946 грн., за лютий 2015 року на суму 28 911 грн. та за березень 2015 року на суму 2391,99 грн., тим самим умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на загальну суму 61 248,49 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , будучи службовою особою підприємства у зв`язку з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, маючи єдиний упродовж жовтня 2014 року-березня 2015 року умисел на ухилення очолюваного ним ПАТ «Автрамат» від сплати податків у великих розмірах, використовуючи своє службове становище у злочинних цілях, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді ненадходження до бюджету держави податків у великих розмірах, і бажаючи їх настання, при веденні фінансово-господарської діяльності у період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року умисно ухилився від сплати податку на додану вартість до бюджету на загальну суму 2 278 157,40 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.212 КК України умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету України коштів у великих розмірах.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважала за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Від захисників обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , надійшло клопотання , яке підтримав обвинувачений, про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та наслідків задоволення його клопотання, кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював і підтримав заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, подавши з цього приводу письмову заяву.

Прокурор заперечував проти задоволення цього клопотання. Вважає, що факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає закінчення строків давності, і зупиняє строк, передбачений ч.І ст.49 КК. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності строку. У підтвердження своєї позиції надав суду документи, підтверджуючі факт ухилення ОСОБА_4 від досудового слідства у період з 20.12.2016 по 30.01.2017, у зв`язку з чим вважає , що мало місце переривання перебігу строку давності, передбаченого ч.І ст.49 КК, а саме:
-рапорт слідчого СУ ФР ГУ ДФС в області про неявку ОСОБА_4 до слідчого 28.11.2016, 02.12.2016, 05.12.2016 та 06.12.2016 року та відсутність його за місцем мешкання ,
-постанова слідчого СУ ФР ГУ ДФС в області від 20.12.2016 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук ,
-супровідні листи ОСОБА_4 та його захисникам із копією постанови від 20.12.2016 ,
-супровідний лист від 26.12.2016 з постановами прокурора від 23.12.2016 про відновлення досудового розслідування, а також зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук ,
-постанова прокурора від 04.01.2017 про відновлення досудового розслідування щодо ОСОБА_4 ,
-лист-резолюції, супровідний лист від 04.01.2017 із постановою від 04.01.2017 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук ,
-супровідний лист прокуратури від 12.01.2017 із постановою Генеральної прокуратури України від 23.12.2016 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 до 8 місяців ,
-інформація ГУ ДФС в області щодо результатів розшуку ОСОБА_4 ,
-супровідний лист Київського районного суду м.Харкова від 30.12.2016 із копією ухвали від 27.12.2016 про скасування постанови слідчого від 20.12.2016 про зупинення досудового розслідування, в іншій частині (щодо розшуку ОСОБА_4 залишити без змін) ,
-постанова слідчого від 10.01.2017 про зупинення досудового розслідування щодо ОСОБА_4 (винесена після відновлення розслідування на виконання ухвали суду від 27.12.2016) ,
-супровідні листи ОСОБА_4 та його захисникам від 11.01.2017 із копією постанови від 10.01.2017 ,
-рапорт слідчого від 30.01.2017 про самостійне прибуття 30.01.2017 ОСОБА_4 із адвокатами до слідчого ,
-постанова слідчого від 30.01.2017 по відновлення досудового розслідування ,
-супровідні листи ОСОБА_4 та його захисникам від 31.01.2017 із копією постанови від 30.01.2017 .
З урахуванням позиції прокурора, захисники обвинуваченого заявили ще клопотання про витребування документів в порядку п.4 ч.2 ст.315 КПК України . Просять витребувати у Держателя ЄРДР Генеральної прокуратури України розширений витяг про рух кримінального провадження № 0000238 відомості про яке внесені до ЄРДР 13.11.2015 року.
Заслухавши думку прокурора, клопотання захисників та обвинуваченого , проаналізувавши надані сторонами докази у обгрунтування позицій , суд вважає, що вказане клопотання захисту обвинуваченого підлягає задоволенню, а справа щодо нього - закриттю з підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з наступного.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 212 КК України , як ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету коштів в великих розмірах.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 212 КК України - умисне ухилення від сплати податків, що входять систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету України коштів у великих розмірах, за подіями у період з жовтня 2014 року по березень 2015 року.

Згідно ч.2 ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідальність за ч.2 ст.212 КК України передбачена у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Оскільки відповідальність за ч.2 ст.212 КК України передбачає лише основне покарання у вигляді штрафу від двох до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто не більше (понад) трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то такий злочин класифікується як злочин невеликої тяжкості.
Згідно п.1, ч.1, ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту це жовтень 2014 року - березень 2015 року, включно. Таким чином , закінчитися він повинен - березень 2017 року.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження , що надані суду прокурором у підтвердження відсутності підстав для закриття кримінального провадження, суд встановив наступне.

Постановою старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області підполковника податкової міліції ОСОБА_10 від 02.12.2016 року було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000238 від 13.11.2015 року та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у розшук. Підставою зупинення досудового розслідування слідчий вказує на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, місцезнаходження якого невідоме.
Зазначена постанова слідчого була оскаржена захистом ОСОБА_4 . При розгляді скарги судом було встановлено , що підозрюваний ОСОБА_4 ніяким чином не переховувався від органу досудового розслідування, а також те, що слідчим ОСОБА_10 не виконані всі можливі та необхідні слідчі дії по кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова слідчого від 02.12.2016 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000238 від 13.11.2015 року та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук, є незаконною та скасував її . Про що слідчий суддя Київського районного суду міста Харкова виніс відповідну ухвалу - 12 грудня 2016 року. ( а.с. 217-219 т.2 )
При розгляді скарги у суді , що відбувалася у присутності сідчого ОСОБА_10 стороною захисту була надано медична довідка , що підозрюваний ОСОБА_4 з 28.11.2016 року та на час розгляду скарги у суді перебуває на лікарняному у травматолога Зміївської центральної районної лікарні з діагнозом гострий артрит правого гомілковостопного суглобу . Таким чином , станом на 12 грудня слідчому ОСОБА_10 було достовірно відомо про хворобу і місце знаходження підозрюваного.
Не дивлячись на це , через 8 днів 20 грудня 2016 року , тим самим слідчим ОСОБА_10 . ОСОБА_4 знов оголошено у розшук. Ця постанова слідчого також була оскаржена захистом обвинуваченого у Київському районному суді міста Харкова.
У відповідності до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2016 року, в порушення ч. 2 ст. 280 КПК України, слідчим не виконані всі можливі процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного .Такі дані, слідчому судді не надані. А тому, постанова старшого слідчого з ОВС першого відділу ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області підполковника податкової міліції ОСОБА_10 від 20.12.2016 в частині зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000238 від 13.11.2015 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України визнана судом передчасною та скасована. ( а.с.199-203 т.2 )
Крім того ОСОБА_4 ще оголошувався у розшук 23 грудня 2016 року ( а.с. 179-180 т.2 ) та 10 січня 2017 року ( а.с. 204-205 т.2 ) за аналогічними підставими та при відсутності будь-яких доказів вжиття заході до його виклику. У відповідності до рапорта старшого слідчого ОВС ОСОБА_10 30 січня 2017 року підозрюваний ОСОБА_4 самостійно прибув до СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області та досудове слідство було відновлено постановою від 30 січня 2017 року. ( а.с. 210-211 т.2 )
З наданих суду доказів встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 останній раз вручено 15.11.2016 повістку про виклик до слідчого 06.12.2016. Даних, що в подальшому слідчим здійснювався виклик підозрюваного, суду не надано. Надані рапорти не містять посилань щодо виїздів за місцем реєстрації підозрюваного з метою вручення йому у встановленому законом порядку повісток про виклик до слідчого.
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої статті 280 КПК України .
Суду не надано даних щодо внесення до ЄРДР постанов про про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук.
Щодо вимог ст.135 КПК України, на які посилається слідчий у постановах про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, слід зазначити, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Згідно ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.
Крім цього, Кримінальний процесуальний кодекс України, передбачає поважні причини неприбуття особи на виклик, а саме ст.138 КПК України: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку ї лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
У постановах слідчого не вказано яким чином викликався ОСОБА_4 , чи був він повідомлений про час і місце проведення слідчих дій, яким чином підтверджується відсутність ОСОБА_4 за місцем реєстрації та мешкання, адреса за якою на думку органу досудового розслідування повинен був мешкати, чи перевіряв слідчий знаходження ОСОБА_4 у Зміївської лікарні, про хворобу якого йому достовірно відомо.
Прокурор в судовому засіданні не надав належних доказів (доручень про встановлення місця перебування, клопотань про затримання з метою приводу) на підтвердження переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування.
Закон , який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, повязує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства .
Згідно з висновком , який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.032015 рокуц № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника ( незявлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недоотримання умов запобіжного заходуц, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід не нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо) .
Вирішення питання про можливість застосування давності є дискреційними повноваженнями суду. Таким чином , суд вважає , що доказів, які б об`єктивно вказували на навмисне переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування суду не було надано. А тому , суд розцінює прийняті слідчим постанови про оголошення у розшук та зупинення слідства як штучне продовження строків досудового розслідування .
З огляду на наведене, на час подання стороною захисту клопотання до суду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання, закінчився дворічний строк давності, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

30.01.2017 прокуратурою Харківської області по кримінальному провадженню №0000238 від 13.11.2015 р. заявлено цивільний позов до відповідача ОСОБА_4 щодо відшкодування майнової шкоди.

Питання щодо скасування накладеного судом арешту на тимчасово вилучене майно ПАТ «Автрамат», та на майно підозрюваного/обвинуваченого ОСОБА_4 , повинно бути розглянуте судом одночасно з вирішенням питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням сроків давності, а цивільний позов прокуратури повинен бути залишен без розгляду.

Так, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України , суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судових розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Захисники обвинуваченого заявили ще клопотання про витребування документів . Просять витребувати у Держателя ЄРДР Генеральної прокуратури України розширений витяг про рух кримінального провадження № 0000238 відомості про яке внесені до ЄРДР 13.11.2015 року. У клопотанні посилаються на п.4 ч.2 ст.315 КПК України. У відповідності до зазначеної норми , якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 частини третьої статті 314 КПК, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клополтання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів. Оскільки судом встановлені підстави для прийняття рішення , передбаченого пунктом 2 частини третьої статті 314 КПК України , суд залишає це клопотання без розгляду.
Суд також позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту майна , накладеного ухвалами Київського районного суду , оскільки зазначені процесуальні документи суду на даний час не передавалися. Суд зазначає , що з цим клопотанням захист може звернутися до суду після набрання законної чинності ухвали суду про закриття провадження по справі.
Керуючись ст. ст. 284, 286, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд -
У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 13.11.2015 р. відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.212 КК України - закрити.

Документи, чернові записи, неелектронні носії інформації, речові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження у вигляді бухгалтерської, податкової та іншої документації ПАТ «Автрамат» вилучені під час обшуку службових приміщень за адресою: м.Харків, Салтівське шосе, б.43, і які відповідно до обвинувального акту перебувають в томах кримінального провадження №0000238 від 13.11.2015 р. з № 9 по № 31 - повернути ліквідатору ПАТ «Автрамат» арбітражному керуючому ОСОБА_11 ( адреса: АДРЕСА_2 ).

Цивільний позов прокуратури Харківської області від 30.01.2017 залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Повний текст ухвали складений та оголошений учасникам судового провадження 04 березня 2019 року.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня його проголошення.

Суддя