Справа № 128/788/18
ВИРОК
Іменем України
25 березня 2019 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000171 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області м. Гайсин, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
31.03.2005 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі;
09.11.2007 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, ст. 71 КК України до 3-х років 1-го місяця позбавлення волі;
27.11.2009 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 395, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
21.05.2010 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст. 395, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
22.05.2013 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст. 395, ст. 70 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі;
23.12.2013 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, ст. 263 ч.2, ст. 395, ст. ст. 70, 71 КК України до 3-х років 11-ти місяців позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Сакського району с. Нова Дмитрівка, АР Крим, українця, громадянина України, освіта базова вища, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:
18.04.2000 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
29.12.2004 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ст. 186 ч.2, ст. 71 КК України до 4-х років 1-го місяця позбавлення волі;
20.11.2007 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ст. 185 ч.2, ст. 71 КК України до 2-х років 3-х місяців позбавлення волі;
09.06.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 263 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт;
18.01.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, ст. 389 ч.2, ст. ст. 70, 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців 10-ти днів позбавлення волі;
06.11.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, ст. 71 КК України до 3-х років 1 го місяця позбавлення волі

за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 07.02.2018 року, у вечірній час доби, точний час слідством невстановлений, спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , переконались, що на даний час у будинку нікого немає, в результаті чого у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до вказаного домоволодіння та вони домовились між собою про таке проникнення, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до вищевказаного домоволодіння та вищевказану попередню змову, не маючи на те будь яких передбачених законом підстав, діючи всупереч встановленому законом порядку та волі законного власника і володільця будинку, нехтуючи гарантованим ст. 30 Конституції України правом недоторканості житла та іншого володіння особи, ОСОБА_5 відчинив двері шляхом їх поштовху правою рукою та спільно з ОСОБА_4 вони незаконно потрапили до середини вказаного домоволодіння, де залишилися переночувати, тим самим порушивши права законного володільця вказаного житла.
Крім того, ОСОБА_4 , 08.02.2018 року, у ранковий час доби, точний час слідством не встановлений, прокинувшись вранці у приміщенні домоволодіння в АДРЕСА_4 , помітив металеву плиту пічного опалення. У цей момент у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом таємного викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно і повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом демонтажу пічного опалення, вчинив крадіжку плити пічного опалення, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 120 від 22.02.2018 року, становить 919 грн. 60 коп. Після цього ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину разом із викраденою плитою, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 919 грн. 60 коп.
ОСОБА_5 , 04.02.2018 року, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи в будинку свого знайомого ОСОБА_7 , що розташований в АДРЕСА_5 , побачив мобільний телефон марки «Samsung E 1200», у корпусі чорного кольору, який лежав на столі, після чого у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що власник вийшов з будинку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, з корисливих спонукань, таємно вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung E 1200», у корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно висновку експерта № 197 від 14.03.2018 року, становить 463 грн. 33 коп. Заволодівши майном потерпілого та в подальшому не маючи на меті повернути його власнику, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 463 грн. 33 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що на початку лютого 2018 року, зустрівшись зі своїм знайомим ОСОБА_5 в м. Вінниці, вони вирішили на пропозицію останнього поїхати в с. Сокиринці, Вінницького району. Перебуваючи там, після вжиття спиртних напоїв, ОСОБА_5 запропонував зайти до будинку АДРЕСА_3 , переночувавши там, оскільки вже був пізній час і до Вінниці добратися було нічим. Вони зайшли до даного будинку, який був незамкненим і в ньому ніхто не проживав; відкрили двері поштовхом руки. Там вони і залишилися на ніч, спали на старому дивані. Вранці, на слідуючий день, коли проснулися, то він побачив в кімнаті металеву плиту пічного опалення, сама пічка була напіврозваленою. Тоді він і вирішив сам викрасти дану плиту, з метою подальшої її здачі на металобрухт, так як у них не було коштів на повернення в м. Вінницю. ОСОБА_5 участі в даній крадіжці не приймав. Металеву плиту пічного опалення він продав в цьому ж селі комусь із його жителів; а за виручені кошти вони добралися в м. Вінницю. Про скоєне ним він жалкує, просить суд його суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в інкримінованих правопорушеннях визнав повністю, пояснивши, що суду пояснив, що 07.02.2018 року, після зустрічі зі своїм знайомим, ОСОБА_4 , з яким вони раніше разом відбували покарання, він запропонував поїхати в с. Сокиринці, Вінницького району. Там вони вживали спиртні напої, а коли вже стемніло, вирішили зайти в один із будинків, з метою переночувати там. Підійшовши до будинку, в якому вже давно ніхто не проживав та двері якого були незамкненими, вони зайшли всередину та полягали там спати. Вранці, прокинувшись, ОСОБА_4 , знявши плиту з груби, яка була в кімнаті, здав її на металобрухт і за отримані кошти, вони доїхали до Вінниці.
За три дні до цих подій, а саме: 04.02.2018 року, коли він клав плитку в будинку своєї сестри в с. Писарівка, Вінницького району, сусід сестри ОСОБА_7 попросив його відремонтувати швейні машинки, що він і зробив. Перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , який живе через дорогу від будинку його сестри, побачивши на столі мобільний телефон марки «Самсунг», впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку даного мобільного телефону. По приїзду у Вінницю, де він проживає, він поклав даний мобільний телефон, який згодом загубив. Через декілька днів, йому телефонувала сестра та повідомила про те, що ОСОБА_7 написав заяву до поліції про вчинення крадіжки телефону, в зв`язку з чим його розшукують працівники поліції. Згодом він відкупив ОСОБА_7 телефон, який був новіший та дорожчий, ніж викрадений. Про скоєне ним він жалкує та просить суд його суворо не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, характеризуючих їх особи, доказів на підтвердження наявності судових витрат та речових доказів і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 слід кваліфікувати: за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України вони відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, особи винних, те що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також, суд враховує думку потерпілих щодо міри покарання обвинуваченим, згідно якої вони покладаються на розсуд суду, оскільки претензій будь якого характеру до обвинувачених не мають.
Згідно досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд встановив: щире каяття, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочинів.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд встановив: рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення, з застосуванням положень ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 ще можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення, з застосуванням положень ст. ст. 70, 75, 76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення

засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.
З обвинувачених підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчих експертиз.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2018 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 20.02.2018 року під час огляду домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_11 , а саме: металеву плиту та дверцята з груби, які поміщені до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області.
Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3-х (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 - х (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1, ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: металеву плиту та дверцята з груби, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику, ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп.
Зняти арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2018 року на майно, яке було виявлено та вилучено 20.02.2018 року під час огляду домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_11 , а саме: металеву плиту та дверцята з груби, які поміщені до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1