Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/114/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, такого, який працює водієм Знам`янського ЗБК, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 години 10 хвилин 12 листопада 2018 року до 11 години 10 хвилин 10 січня 2019 року, без визначення застави.
ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, станом на сьогоднішній день його дії органом досудового розслідування кваліфіковані як вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
Зокрема, наразі встановлено, що 02 листопада 2018 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 знаходилися у будинку, розташованому по АДРЕСА_3 .
Тоді ж до будинку за вказаною адресою прийшов співмешканець ОСОБА_10 - ОСОБА_8 , якого на порозі будинку зустрів ОСОБА_9 .
Побачивши ОСОБА_9 у ОСОБА_8 , який розумів, що він мав при собі дерев`яну биту, виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті останньому.
Реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 дерев`яною битою не менше 10 ударів в область голови, тулубу та верхніх кінцівок
Після чого, ОСОБА_9 перейшов в кімнату вказаного будинку, де сів на ліжко, куди в подальшому підійшов ОСОБА_8 та, перебуваючи в положенні стоячи над ліжком, наніс ОСОБА_9 ще не менше 10 ударів в область голови, тулубу та верхніх кінцівок.
Своїми умисним та протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому носу, травми грудної клітини, які, згідно з Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень), затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.95, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В результаті отримання вказаних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді постановлено клопотання слідчого СВ Знам`янського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити, та, відповідно застосувати стосовно підозрюваного вказаний запобіжний захід на строк 60 днів, без визначення застави.
Своє рішення слідчий суддя місцевого суду мотивував наявністю достатніх доказів про обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи вказане та інші обставини, зокрема, й передбачені ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та постановив судове рішення, яким обрав стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу слідчого судді оскаржено в апеляційному порядку адвокатом підозрюваного ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, - домашній арешт.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим.
Є не доведеними всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та що їх заявлено прокурором.
Не встановлено доказів наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків.
Крім того, не приділено достатньо уваги тому, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра за ч. 1 ст. 115 КК України, - є надмірною, і є підстави вважати про можливість перекваліфікації дій підозрюваного на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки за показаннями підозрюваного, - після бійки з ОСОБА_9 , останній вибачався перед підозрюваним, вони випивали алкогольні напої, , тобто, при своєчасному наданні ОСОБА_9 медичної допомоги, смерть могла і не настати.
Також, як зауважує адвокат, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, місце роботи.
В ухвалі слідчого судді не зазначено причин, за яких є неможливим застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, подану адвокатом, просили скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_8 , як те правильно зазначено також слідчим суддею, підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, як зокрема: допитом свідка ОСОБА_10 , проведеним слідчим експериментом, допитом підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події.
Не заперечує своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення й підозрюваний.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, працевлаштований, має місце реєстрації.

Разом із тим, неодружений, без утриманців, фактичне місце його проживання є с. Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, де вчинено кримінальне правопорушення, й проживають свідок у справі, інші можливі свідки, тощо.

Досудове розслідування у провадженні тільки нещодавно (12 листопада розпочато) розпочато, а тому можливе встановлення свідків у даному провадженні, необхідне проведення ряду слідчих дій.

Враховуючи означене, а також і тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, є підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також й інші доводи, є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.
У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Щодо посилань сторони захисту на неправильність кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України, і на можливість кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, вказана обставина наразі не може бути предметом оцінки.

На даній стадії провадження слідчим суддею встановлено наявність існування фактів та доказів, які можуть переконати у тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, у якому йому станом на сьогоднішню дату пред`явлено підозру; тобто, встановлено обґрунтованість підозри.
В ході досудового розслідування, внаслідок проведення слідчих дій, за результатами призначених і проведених експертиз, отримання відповідних доказів, орган досудового розслідування, за наявності правових підстав до того, вправі та має пред`явити ОСОБА_8 підозру за іншою кваліфікацією дій підозрюваного.
Проте, суд у конкретному випадку позбавлений процесуальної можливості оцінювати правильність кваліфікації органом досудового розслідування дій підозрюваного за тією чи іншою статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Тож, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 години 10 хвилин 12 листопада 2018 року до 11 години 10 хвилин 10 січня 2019 року, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4