Справа № 314/4315/18
Провадження № 1-кп/314/362/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника у справах дітей ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000832 від 05.09.2018 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірова Вільнянського району Запорізької області, українця, гр. України, який має середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.09.2018 року Вільнянським районним судом за ч.1 ст.309, ст. 75 КК Українидо 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Вільнянського районного суду Запорізької області з Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області надійшов обвинувальний відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Згідно обвинувального акту затвердженого прокурором встановлено, що в кінці лютого 2018 року, в денний час доби, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливихмотивів, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , що належить його бабусі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піднявся до приміщення горища будинку, де умисно, з корисливих мотивів таємно, викрав соковарку на 6 літрів «10 +», вартістю 425 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3437 від. 17.09.2018 року, яку там зберігала донька останньої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього неповнолітній ОСОБА_4 покинув місце злочину разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку майна ОСОБА_7 в результаті чого спричинив останній матеріальні збитки на суму 425 гривень.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)».

До суду надано угоду про примирення, укладену 21.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 55 КПК України надані повноваження потерпілої у кримінальному провадженні №0000832 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, за участі законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: активно сприяти розкриттю злочину, дати правдиві показання у судовому засіданні, завдану матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Захисник та законний представник обвинуваченого не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, захисника обвинуваченого та потерпілої, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, визначена в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілої та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта: відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 21 вересня 2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 вересня 2018 року покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_10

20.11.2018