Справа № 201/7172/18
Провадження № 1-кс/0203/222/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, заявлене у рамках кримінального провадження №0002218, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України,
в с т а н о в и в:

12 липня 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. В обґрунтування клопотання останній послався на те, відносно нього 19.05.2016 відкрито кримінального провадження № 0002218, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, за наслідками подій які передували 31.03.2016, а саме проведення обшуку за адресою : АДРЕСА_1 , у рамках кримінального провадження № 0002042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В ході проведення обшуку 31.03.2016 ОСОБА_3 , обіймаючи посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002042. Останній разом зі складом оперативної групи та о 08 год. 05 хв. прибув до вищевказаної адреси з метою проведення в ньому обшуку на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2016, зокрема відшукування і вилучення гральних автоматів, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, чорнових записів.
Перед початком обшуку особі, в приміщенні якої проводився обшук, а саме ОСОБА_4 було оголошено ухвалу суду щодо проведення обшуку, після чого остання виявила бажання скористатися допомогою захисника під час проведення зазначеної слідчої дії.
З матеріалів вбачається, що прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , будучи службовою особою і представником влади, всупереч вимогам закону, із використанням свого службового становища, проігнорував законну вимогу та істотно порушив процесуальні права присутньої у приміщенні представника юридичної особи, щодо якої здійснювалось провадження, виконуючої обов`язки завідуючого відділення № НОМЕР_1 ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 , а саме надав вказівку слідчо-оперативній групі проводити обшук приміщення без участі захисника.
Окрім цього, пізніше того ж дня о 09 год. 30 хв. у приміщення, в якому проводився обшук прибув адвокат ОСОБА_5 , який представився представником ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_5 здійснював професійну діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту ОСОБА_4 та мав підстави, передбачені законом, бути присутнім під час проведення обшуку з метою захисту та представництва інтересів особи чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.
Враховуючи вищезазначені обставини, прокурор Дніпровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 підозрюється у тому, що о 09 год. 40 хв., використовуючи своє службове становище, з метою перешкоджання здійснення правомірній діяльності адвоката ОСОБА_5 , який діяв як захисник особи, чиї права та законі інтереси можуть бути обмежені або порушені під час обшуку, а саме ОСОБА_4 , надав завідомо незаконну усну вказівку оперативним співробітникам вивести з місця проведення обшуку представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ОСОБА_5 начебто заважає проведенню обшуку.
За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 397 КК України, що підтверджується повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 12.06.2018, за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування № 0002218, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.05.2016.
У своєму клопотанні ОСОБА_3 звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження міститься договір суборенди № 27-Д від 01.04.2015, згідно з яким нежитлове приміщення, загальною площею 9 кв. метрів, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , знаходиться в орендному користуванні ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі договору укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Окрім цього, останній звертає увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження також міститься додаток до договору суборенди № 27-Д від 01.04.2015, згідно з яким нежитлове приміщення, загальною площею 81 кв. метрів, розташоване за вищевказаною адресою, знаходиться в орендному користуванні ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
ОСОБА_3 вважає, що договір суборенди № 27-Д від 01.04.2015, містить ознаки фіктивності, та з метою з`ясування наявності прав у ОСОБА_6 укладати договір оренди від свого імені та імені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є підстави для надання доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, зокрема до оригіналу вищевказаного договору.
Також ОСОБА_3 стверджує, що договір оренди від 01.04.2015 за № 27-Д, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , має велике значення для доведеності його невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки за наявності вищевказаного оригіналу договору можливо встановити яку частину приміщення, у якому 31.03.2016 було проведено обшук, насправді здавалося ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в оренду та чи були повноваження у ОСОБА_6 укладати зазначений договір.
За змістом ст. ст. 131, 162 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Положення ст. 94 КПК України вказують, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зокрема для вирішення питання щодо надання доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю у даному кримінальному провадженні, необхідно врахувати декілька чинників, зокрема, чи виправдовуює такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, мету забезпечення кримінального провадження.
Також необхідно врахувати кваліфікуючу ознаку цього кримінального правопорушення, а саме вчинення службовою особою дій з використанням свого службового становища, які у будь-якій формі створюють перешкоду у здійсненні правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці.
Об`єктом злочину є встановлений законом порядок здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги.
Також важливим є дослідити особливості проведення слідчої (розшукової) дії обшуку, зокрема питання фіксування відповідної дії шляхом складання протоколу та здійснення звуко- та відеозаписів технічними засобами, а також участі понятих.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Відповідно до ч. 10 ст. 236 КПК України, обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.
Відтак ч. 2 ст. 104 КПК України, вказує, що запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Враховуючи мету, з якою ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме отримання доказів, що будуть мати велике значення для доведеності його невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, особливості кваліфікуючої ознаки цього кримінального правопорушення, доходжу висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Доказ у вигляді оригіналу договору оренди від 01.04.2015 за № 27-Д, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також необхідність з`ясування питання чи були повноваження у ОСОБА_6 укладати зазначений договір, не виправдовуює такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, та мету забезпечення кримінального провадження, а сам доказ не стосується розгляду кримінального провадження № 0002218, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, оскільки для з`ясування питання наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення з урахуванням особливостей зазначеної статті кримінального кодексу України та подій, що викладені у клопотанні, належними доказами можуть бути протокол обшуку, записи, здійснені за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів, показання свідків тощо.
Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя доходить висновку про неможливість задоволення поданого клопотання, оскільки стороною кримінального провадження не дотримано вимог ст. 132 КПК Украйни в частині надання слідчому судді доказів обставин, на які він посилається, оскільки необхідність надання доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, у вигляді оригіналу договору оренди від 01.04.2015 за № 27-Д, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 невмотивована, а сам доказ не має відношення до об`єкту злочину, і його отримання не виправдовуює такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Керуючись ст. ст. 94, 110, 131, ч. 5 ст. 132, ст. ст. 159, 162, 163-166, 369372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів, заявлене у рамках кримінального провадження №0002218, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1