АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1087/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
15 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

В с т а н о в и л а :
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що відповідно до вимог закону, зокрема п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), проте, при складанні у даному кримінальному провадженні обвинувального акту вказані вимоги закону не дотримані і фактичне місце проживання потерпілої ОСОБА_12 у ньому не вказано.
Суд вказує на те, що на неодноразові виклики суду, які надсилалися потерпілій ОСОБА_12 за адресою зазначеному в обвинувальному акті: АДРЕСА_1 , остання на підготовчі засідання вказаного кримінального провадження не з`явилася. У телефонній розмові батько потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 повідомив, що його донька не проживає за вказаною адресою і де вона може бути він не знає, повістки про виклик в суд отримує та розписується за них він особисто (а.п.77).
Крім цього суд зазначає, що з копії рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2014 року видно, що ОСОБА_12 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Також суд першої інстанції вказує на те, що у рапортах старшого о/у ВКП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_14 зазначено, що ним проводились заходи на встановлення місця проживання потерпілої ОСОБА_12 , зокрема, у телефонній розмові батько ОСОБА_13 повідомив, що ОСОБА_12 не проживає у АДРЕСА_3 і знаходиться у Києві. Відносини з нею він не підтримує, так як вона веде розпусний спосіб життя. Також перевірялося останнє відоме місце проживання ОСОБА_12 у АДРЕСА_4 , де власник будинку ОСОБА_15 повідомив, що після подій, які з нею сталися, ОСОБА_12 з`їхала та не поверталася. В подальшому оперуповноваженим було встановлено, що гр. ОСОБА_12 веде бродячий спосіб життя, ночує на вулиці або у під`їздах, неодноразово зупинялася працівниками поліції у Шевченківському та Подільському районах м. Києва, яким повідомляла, що не має постійного місця проживання. Місця проживання ОСОБА_12 встановлено не було.
За доводами прокурора ухвала суду першої інстанції є незаконною, невмотивованою, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт стверджує, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що дані про фактичне місце проживання потерпілої ОСОБА_12 не підтверджені належним чином є помилковими, оскільки під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_12 при допиті в якості потерпілої повідомлялась адреса фактичного місця проживання останньої, яка й була зазначена в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_5 . Окрім того, адреса фактичного місця проживання підтверджується вимогою щодо судимості потерпілої, заявою потерпілої про видачу паспорта, де зазначена адреса проживання та реєстрації ОСОБА_12 а тому, на думку апелянта, вищезазначене свідчить про вірне та належне встановлення органом досудового розслідування фактичного місця проживання потерпілої ОСОБА_12 .
Крім цього прокурор вказує на те, що у рапортах о/у ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 зазначено, що ним проводилися заходи на встановлення місця проживання потерпілої ОСОБА_12 з метою повідомлення останньої про час та дату судового засідання, зокрема, у телефонній розмові батько ОСОБА_13 повідомив, що донька на даний момент знаходиться у м. Києві, стосунки з нею не підтримує, так як вона веде розпусний спосіб життя.
Апелянт стверджує, що зазначена у обвинувальному акті адреса проживання потерпілої є вірною, оскільки потерпіла проживала за нею на момент затвердження та направлення обвинувального акту до суду. Зміна потерпілою місця проживання відбулася після складення обвинувального акту та надходження його до суду, на момент надходження обвинувального акту до суду та призначення підготовчого судового засідання обвинувальний акт, містив вірну адресу проживання потерпілої, тобто повною мірою відповідав вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також прокурор зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (зі змінами та доповненнями) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці. Згідно зі ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання. Відповідно до ст. 325 КПК України у разі якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу, проте, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону не виконані, даних про повідомлення потерпілої про дату, час і місце судового засідання матеріали кримінального провадження не містять.
Крім цього апелянт вказує на те, що встановивши відсутність потерпілої ОСОБА_12 за адресою проживання, зазначеною в обвинувальному акті, суд першої інстанції не вжив усіх передбачених законом заходів для забезпечення явки потерпілої до суду та провів підготовче судове засідання у відсутності потерпілої, що у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Доводи, які наводить суд в ухвалі, не визначені законодавством, як істотні порушення процесуального закону, а тому у суду не було законних підстав для повернення прокурору обвинувального акту, що свідчить про недотримання вимог ст. 314 КПК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 зазначає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Сторона захисту стверджує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт містить недоліки, а саме не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як у ньому не вказано дійсне місце проживання потерпілої, оскільки воно не встановлено, та повернув вказаний вище процесуальний документ прокурору для усунення недоліків, а тому, на думку адвоката ОСОБА_9 , доводи апелянта про порушення судом вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою, додані до неї документи на які посилається прокурор щодо місця проживання та реєстрації особи яку вважають потерпілою не спростовують висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Адвокат ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав в ухвалі, що в обвинувальному акті не вказане фактичне місце проживання потерпілої ОСОБА_12 , оскільки останнє не встановлено.
Сторона захисту вказує на те, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було встановлено не лише місце проживання потерпілої, а й саму особу потерпілої, адже, в матеріалах провадження наявна інформація про дві особи під різними анкетними даними, при цьому ксерокопія паспорта, чи іншого документу, який би посвідчував анкетні дані потерпілої в матеріалах відсутня.
Крім цього захисник вказує на те, що до апеляційної скарги прокурора на підтвердження правильності адреси потерпілої долучено протокол її допиту під час досудового розслідування, проте, навіть в цьому протоколі вказана неправильна адреса її колишньої реєстрації, адже, зазначено: АДРЕСА_5 , але це є багатоквартирний дім, проте, номер квартири не вказано. Також адвокат ОСОБА_8 зазначає, що згідно заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_12 від 23.01.2014 року визнана такою, що втратила право користування вище зазначеною квартирою, та знята з реєстраційного обліку за цією адресою, а тому, на думку сторони захисту, вказане рішення суду Житомирського районного суду спростовує доводи прокурора, що в обвинувальному акті вказано фактичне місце проживання та реєстрації потерпілої, та на момент затвердження обвинувального акту вона проживала за цією адресою.
Адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що всі долучені прокурором документи а саме: довідка про судимість ОСОБА_12 , заява на видачу паспорта містять відомості на 2007 та 2008 рік. Крім, того невідомо яким чином прокуратура отримала копію заяви на видачу паспорту ОСОБА_12 яка взагалі не завірена посадовою особою ДМС, ухвала суду про тимчасовий доступ до документів не виносилася.
Також сторона захисту зазначає, що ОСОБА_12 останні 9 років жебракує. Не має паспорту.
Згідно пояснень батька ОСОБА_13 від 02.12.2017 року, його донька ОСОБА_12 не проживала в квартирі з 2009 року. В 2011 році вона зникла, в 2014 році знову зникла, з`явилась у 2016 році, більш він її не бачив.
Окрім того, захисник вказує, що навіть матеріали кримінального провадження не відкривались потерпілій, оскільки, місце знаходження ОСОБА_12 невідомо.
Також сторона захисту зазначає, що Дарницький районний суд м. Києва призначав підготовче судове засідання на 18.01.2018 року, 29.01.2018 року, 01.03.2018 року 22.03.2018 року, проте жодного разу потерпіла не з`являлась. Прокурор ОСОБА_16 запевняла суд, що також письмово повідомить потерпілу, про час та день слухання, проте, цього не виконала.
Обвинувачений ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав. Заслухавши думку учасників, які не заперечували проти проведення апеляційного розгляду, суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України ухвалив проводити апеляційний розгляд у відсутність обвинуваченого ОСОБА_11 .
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, пояснення захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, пояснення обвинуваченого, який підтримав думку адвокатів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що потерпілою в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_12 . При цьому, в обвинувальному акті зазначені анкетні відомості потерпілої, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, освіта, громадянство. Окрім того, в обвинувальному акті зазначено і останнє відоме місце її реєстрації із вказівкою про те, що потерпіла є особою без постійного місця проживання в м. Києві.
Наведене свідчить про те, що, в обвинувальному акті належним чином зазначені анкетні дані потерпілої, які були відомі слідчому на момент складання обвинувального акту, і в цій частині обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відтак, неможливість забезпечення явки потерпілої ОСОБА_12 в судове засідання не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт може бути повернуто лише з мотивів його невідповідності вимогам цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність, передбачених ст. 291 КПК України підстав для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
__________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4