Справа №504/1052/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні н/л дитину 2015 р.н., освіта середня спеціальна, оператора-топогеодезиста мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.408 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовому званні «солдат» на посаді оператора-топогеодезиста мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою зовсім ухилитися від військової служби, о 09:00 год. 06.10.2014р. не з`явився на службу без поважних причин з лікувального закладу до вищевказаної військової частини та ухилявся від проходження військової служби до 08.02.2018р., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 14.04.2011р. його було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та того ж дня направлено для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 його зараховано до списків особового складу зазначеної частини та поставлено на всі види забезпечення. Надалі наказом командира військової частини НОМЕР_1 його було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора- топогеодезиста мінометної батареї 1 механізованого батальйону вказаної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . З 10.09.2014р. по 18.09.2014р. він знаходився на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону та по закінченню лікування йому було надано звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів, а також визначено прибути на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 о 9-й годині 06.10.2014р., однак він на службу не прибув та ухиляється від проходження військової служби до 08.02.2018р, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 08.02.2018р. він добровільно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе та вчинений ним злочин. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.408 ч.1 КК України, за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує, позитивну характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання та негативну характеристику за місцем проходження служби, те, що він раніше не судимий, має на утриманні н/л дитину 2015 р.н., відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.07.2014р. №140 відряджений в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 20.08.2014р,. скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Виступаючи в судових дебатах, захисник-адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 просили суд звільнити останнього від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений є учасником бойових дій, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, беручи безпосередню участь в антитерористичній операції. Однак суд не може застосувати до ОСОБА_6 дію Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., оскільки згідно ст.13 Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Так, повідомлення про підозру пред`явлено ОСОБА_6 08.02.2018р., до цього часу останній ухилявся від проходження військової служби, отже злочин є триваючим і був припинений після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Крім того, суду не було надано документів, підтверджуючих те, що ОСОБА_6 має статус учасника бойових дій та захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, беручи безпосередню участь в антитерористичній операції, а надано лише довідку в/ч НОМЕР_1 від 20.08.2014р., згідно якої ОСОБА_6 відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.07.2014р. №140 відряджений в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції. На підставі викладеного, звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із амністією є неможливим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_6 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_6 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1