Справа № 127/7000/17
Провадження №11-кп/772/933/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю:
прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого- ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2018 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
проживаючого у АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:

22.12.2000 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 46 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 461 КК України (в редакції 1960 року) з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки, зі сплатою штрафу в розмірі 680 грн.;
14.06.2001 року Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
27.09.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн.; 21.07.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
15.01.2010 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та засуджено до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання призначеного за вироком Оболонського районного суду міста Київ від 15.01.2010 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців 21 дня позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27.03.2017 року до набуття вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 46977 грн. 48 коп. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 6 706 грн. 21 коп. у відшкодування процесуальних витрат.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 2330 грн. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 5 000 грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 235 грн. у відшкодування процесуальних витрат.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 25.12.2014 року, близько 09 год. 35 хв., перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «МТС Україна» номер НОМЕР_2 , слухавку підняла раніше невідома йому ОСОБА_10 , якій він видав себе за лікаря, та в телефонній розмові повідомив, що її син ОСОБА_12 , здійснив дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої постраждала жінка.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_10 , до якої він телефонував сприймали таку інформацію як правдиву, повідомляв, що передає слухавку чоловікові постраждалої жінки в дорожньо-транспортній пригоді, а сам змінюючи свій голос, пропонував за те, що він не буде мати претензій до її сина, передати йому кошти.
Будучи введеною в оману та впевненою у вигідності передачі коштів внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про здійснення дорожньо-транспортної пригоди її сином, ОСОБА_10 погодилась на пропозицію ОСОБА_7 .
Отримавши згоду ОСОБА_10 про передачу коштів, ОСОБА_7 в телефонній розмові продиктував їй номер картки «Приватбанку» № НОМЕР_3 та повідомив щоб вона перерахувала гроші в сумі 23000 гривень, а після зарахування на картку вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 23000 гривень.
ОСОБА_7 20.06.2015 року, близько 02 год. 00 хв., перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_4 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_5 , слухавку підняла раніше невідома йому ОСОБА_13 , якій він видав себе за працівника міліції ОСОБА_14 , та в телефонній розмові повідомив, що її син ОСОБА_15 , був затриманий працівниками міліції з наркотичними засобами.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_13 , до якої він телефонував сприймали таку інформацію як правдиву, повідомляв, що передає слухавку її сину та змінюючи свій голос, говорив останній про те, що потрібні гроші для того, щоб його випустили із міліції.
Будучи введеною в оману та впевненою у вигідності передачі коштів внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про затримання працівниками міліції її сина, ОСОБА_13 , погодилась на пропозицію ОСОБА_7 .
Отримавши згоду ОСОБА_13 про передачу коштів, ОСОБА_7 в телефонній розмові продиктував їй номер мобільного телефону на який вона перерахувала гроші в сумі 7240 гривень (номер телефону на, який ОСОБА_13 перерахувала кошти остання не пам`ятає), а після зарахування на рахунок вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 7240 гривень.
Крім того, 25.01.2016, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_6 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_7 , слухавку підняла раніше невідома йому ОСОБА_16 , якій він видав себе за працівника міліції та в телефонній розмові повідомив, що її син ОСОБА_17 , був затриманий працівниками міліції.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_16 до якої він телефонував сприймали таку інформацію як правдиву, повідомляв, що передає слухавку її сину та змінюючи свій голос, говорив останній про те, що потрібні гроші для того, щоб його звільнили із міліції.
Будучи введеною в оману та впевненою у вигідності передачі коштів внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про затримання працівниками міліції її сина, ОСОБА_16 , погодилась на пропозицію ОСОБА_7 .
Отримавши згоду ОСОБА_16 про передачу коштів, ОСОБА_7 в телефонній розмові продиктував їй номер мобільного телефону НОМЕР_6 та повідомив щоб вона перерахувала гроші в сумі 2500 гривень, а після зарахування на рахунок вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 2500 гривень.
А також, 26.01.2016 року, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_6 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_8 , слухавку підняла раніше невідома йому ОСОБА_11 , якій він видав себе за працівника міліції та в телефонній розмові повідомив, що її син ОСОБА_18 , був затриманий працівниками міліції.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_11 , до якої він телефонував сприймали таку інформацію як правдиву, повідомляв, що передає слухавку її сину та змінюючи свій голос, говорив останній про те, що потрібні гроші для того, щоб його звільнили із міліції. Будучи введеною в оману та впевненою у вигідності передачі коштів внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про затримання працівниками міліції її сина, ОСОБА_11 , погодилась на пропозицію ОСОБА_7 .
Отримавши згоду ОСОБА_11 про передачу коштів, ОСОБА_7 в телефонній розмові продиктував їй номер мобільного телефону НОМЕР_6 та повідомив щоб вона перерахувала гроші в сумі 1800 гривень, а після зарахування на рахунок вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1800 гривень.
Крім того, 11.02.2016 року близько 10 год. 45 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_11 слухавку підняла раніше не знайома йому ОСОБА_19 , якій він видав себе за працівника міліції та в телефонній розмові повідомив, що її син, був затриманий працівниками міліції.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_19 до якої він телефонував сприймали таку інформацію як правдиву, повідомляв, що передає слухавку її сину та змінюючи свій голос, говорив останній про те, що потрібні гроші для того, щоб його звільнили із міліції.
Будучи введеною в оману та впевненою у вигідності передачі коштів внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про затримання працівниками міліції її сина, ОСОБА_19 погодилась на пропозицію ОСОБА_7 .
Отримавши згоду ОСОБА_19 про передачу коштів, ОСОБА_7 в телефонній розмові продиктував їй номер мобільного телефону НОМЕР_12 та повідомив щоб вона перерахувала гроші в сумі 4500 гривень, а після зарахування на рахунок вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 4500 гривень.
Крім того, 06.06.2016 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_13 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_14 підняв слухавку раніше не знайомий йому ОСОБА_20 , якому він видав себе за працівника Служби безпеки України та в телефонній розмові повідомив, що з його банківського рахунку хочуть зняти грошові кошти.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_20 до якого він телефонував сприймає таку інформацію як правдиву, повідомляв, що останньому потрібно змінити пароль від банківської картки «Приватбанку» НОМЕР_15 , яка йому належить та провести деякі операції із терміналом. Після чого ОСОБА_20 зняв із банківської картки грошові кошти в сумі 8000 гривень, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_20 , що йому потрібно їх перерахувати на рахунок мобільного телефону НОМЕР_13 , що останній і зробив будучи впевненим що дані кошти будуть повернені назад на його банківський рахунок.
Наступного дня, а саме 07.06.2016 року ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів ОСОБА_20 , знав що на його банківській картці знаходиться ще 11000 гривень, знову зателефонував до нього та в телефонній розмові представився працівником Служби безпеки України, при цьому повідомив, що операція із збереження грошових коштів не була доведена до кінця та для того, щоб усі кошти повернулися на рахунок потрібно зняти залишок грошей та перерахувати їх на рахунок мобільного телефону НОМЕР_16 , що ОСОБА_20 зробив, а після зарахування на рахунок вищевказаної суми грошей ОСОБА_7 використовував їх на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпому ОСОБА_20 матеріальної шкоди на суму 17000 гривень.
Крім того, 14.03.2015 року близько 14 год., 34 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у Вінницькій виправної колонії № 86 за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, використовуючи заздалегідь придбані засоби зв`язку (мобільні телефони), сім-картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_17 , здійснив телефонний дзвінок на сім-картку оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_18 підняла слухавку раніше не знайома йому ОСОБА_21 , якій він видав себе за працівника Служби безпеки «ПриватБанку» та в телефонній розмові повідомив, що з її банківського рахунку № НОМЕР_19 хочуть зняти грошові кошти.
Після цього, впевнившись, що ОСОБА_21 до якої він телефонував сприймає таку інформацію як правдиву, повідомляв, що банківську картку потрібно заблокувати. Отримавши згоду від ОСОБА_21 назвав їй 7 цифер зі зворотноього боку картки та попросив її продиктувати, ще три останні цифри, які ОСОБА_21 назвала ОСОБА_7 .
Після чого ОСОБА_7 почувши вказані цифри, повідомив ОСОБА_21 що їй на телефон прийде СМС-повідомлення із кодом який необхідний для того, щоб успішно завершити операцію по заблокуванню вищевказаного карткового рахунку.
14.03.2016 року близько 15:39 год., на мобільний телефон ОСОБА_21 прийшло СМС-повідомлення із восьмизначним кодом, який остання продиктувала ОСОБА_7 в результаті чого у неї з рахунку зникли гроші в сумі 3135 гривень, які ОСОБА_7 використовував на власні потреби, чим в свою чергу завдав потерпілій ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 3135 гривень.
В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2018 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та в частині зарахування строків попереднього ув`язнення. Просить ухвалити новий вирок за яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання призначеного за вироком Оболонського районного суду міста Київ від 15.01.2010 призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців 21 дня позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 1.06.2018. Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 27.03.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один ,день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VII від 26.11.2015), з 21.06.2017 по набрання вироком Вінницького міського суду від 1.06.2018 законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»
№ 2046- VIII від 18.05.2017).
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про доцільність ухвалення нового вироку у зв"язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; представника потерпілої ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, в зв`язку з тим, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, - є правильною та не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.
Відповідно до ст. 372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим, як внаслідок м`якості, так і суворості.
На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2010 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Оскаржуваним вироком на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання призначеного за вироком Оболонського районного суду міста Київ від 15.01.2010 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців 21 дня позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частиною 3 ст. 71 КК України визначено, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
Враховуючи викладене Вінницьким міським судом при винесені вироку від 01.06.2018 відносно ОСОБА_7 не приєднано додаткове покарання у виді конфіскації майна за вироком Оболонського районного суду міста Київ від 15.01.2010 року.
Щодо доводів прокурора щодо невірного застосування судом ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла до 20.06.2017 року на період відбування покарання ОСОБА_22 після 20.06.2017 року, то вони непереконливі, і в цій частині в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 (Справа №663/537/17, Провадження №13-31кс18), з огляду на що, на підставі ч.5 ст.72 КК України (Закон № 838-VIII) обвинуваченому ОСОБА_22 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.03.2017 року по день набрання вироком законної сили -10.10.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.
Апеляційний суд вважає, що слід виключити з резолютивної частини вироку вказівку про початок строку відбування покарання 01.06.2018 року, оскільки ОСОБА_22 затримано 27.03.2017 року днем обрання ОСОБА_22 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т.1 а.с. 51-57)в межах даного кримінального провадження , і з того часу він утримується під вартою.
Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 417,420 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2018 року щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного йому покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання призначеного за вироком Оболонського районного суду міста Київ від 15.01.2010 призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2(двох) років 6(шести) місяців 21 дня позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 27.03.2017 року - дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зарахувавши ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 27.03.2017 по день набрання вироком законної сили - 10.10.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року.
В решті вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти з зали суду у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4