Справа № 464/2325/18
пр.№ 1-кп/464/292/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001063 від 03.04.2018 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Сокальського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
з участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
28 березня 2018 року, близько 09 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_2 , в якій спільно проживав з ОСОБА_7 та перебував з останнім в приязних відносинах, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, після того як ОСОБА_7 покинув вказану кімнату, зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що взяв належний останньому планшет марки Lenovo A7600 3G, вартістю 6000 грн., який згодом поверне, однак достовірно знаючи, що вказаний планшет не поверне, заволодів ним та в подальшому, того ж дня, здав його в ломбард «Благо», що по вул. Городоцькій, 88 у м. Львові, а отримані кошти витратив на власні потреби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та дав аналогічні пояснення. Окрім цього, зазначив, що завдана ним шкода потерпілому ОСОБА_7 повністю вішкодована. У вчиненому розкаюється та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що завданна йому шкода обвинуваченим ОСОБА_3 повністю відшкодована, претензій майнового характеру до останнього немає, просив суд суворо не карати обвинуваченого.

Оскільки прокурор, потерпілий та обвинуваченний не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Дії обвинувачено ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючою ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який характерезується посередньо, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, за наявності альтернативної санкції ч. 1 ст. 190 КК України, суд вважає за необхідне і доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання - штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
-картонну коробку від планшету «Lenovo A7600-H» IMEI1: НОМЕР_1 , яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 ;
-договір про надання фінансового кредиту № ДОН від 28.03.2018 року та білий листок паперу в клітинку розміром 11,5 см х 7 см з рукописним текстом - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1