Провадження по справі № 1-кп/521/996/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Одеса Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 06.03.2013 року за № 0001362, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в у с. Антонівка Красноокнянського району Одеської області, має середню спеціальну освіту, працює без укладення трудового договору, заміжня, не судима, зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У невстановлений час та у невстановленому місці невстановлена особа запропонувала ОСОБА_7 , і та погодилась, заволодіти об`єктом нерухомого майна квартирою АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_11 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_7 з власником квартири та подальшого вступу у спадщину. Після цього, невстановлена особа надала ОСОБА_7 , яка на той момент перебувала у шлюбі, акт обстеження житлових умов, довідку про склад сім`ї, заяви двох осіб з зазначенням завідомо неправдивих відомостей про її проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 , а також позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 та про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка в подальшому була подана до Малиновського районного суду м. Одеси.

Діючи умисно, з корисливих мотивів та з умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізуючи обумовлений порядок дій, 04.10.2011 року ОСОБА_7 з`явилась у судове засідання, яке проходило у Малиновському районному суді м. Одеси, під час якого надала та підтримала уточнену позовну заяву, в якій просила встановити факт сумісного проживання однією родиною з ОСОБА_11 та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_11 .

Вказаний позов був задоволений судом, про що ухвалене заочне рішення 04.10.2011 року і що потягло за собою успадкування спадщини за законом на вказану квартиру, на яку ОСОБА_7 не мала встановленого законом права. Після реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 розпорядилася незаконно успадкованим майном на власний розсуд.

Вина обвинуваченої у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, ОСОБА_7 повністю визнала свою вину в інкримінованому злочині і показала суду, що приблизно наприкінці літа чи восени 2011 року жінка на ім`я ОСОБА_12 винайняла її для проведення ремонту у квартирі за адресою АДРЕСА_3 , власник якої помер у 2009 році. Після закінчення робіт ОСОБА_12 сказала, що не має коштів для розрахунку, та запропонувала оформити на неї ( ОСОБА_13 ) спадщину після смерті власника ОСОБА_14 , після чого обіцяла продати квартиру та розрахуватися. Анжела пояснювала, що з якоїсь причини не може оформлювати спадщину на себе. Вона ( ОСОБА_13 ) погодилась, хоча і розуміла, що не має жодних прав на спадщину у вигляді квартири, померлий власник якої не був її родичем чи навіть знайомим. Оформленням всіх необхідних документів займалася ОСОБА_12 . З метою встановлення права власності на квартиру вона разом з ОСОБА_12 ближче до кінця осені 2011 року ходила в Малиновський районний суд м. Одеси, приймала участь в судових засіданнях, давала пояснення, відповідала на запитання судді щодо проживання в квартирі, підтверджувала обставини, викладені у позові. При цьому розуміла, що мова йде про незаконне набуття нею права власності на майно. Після рішення суду разом з ОСОБА_12 у нотаріуса отримала документи на право власності на квартиру. Після була у нотаріуса ще один раз при оформленні продажу цієї квартири. Покупця ОСОБА_9 знайшла ОСОБА_12 і представила її ( ОСОБА_13 ) як власницю квартири. Гроші за квартиру від ОСОБА_15 отримала ОСОБА_12 . Після продажу квартири у грудні 2011 року вона ( ОСОБА_13 ) отримала от Анжели 5 тисяч доларів США. Вона розуміє, що діяла незаконно. У скоєному розкаюється.

Крім того, судом досліджувалися надані стороною обвинувачення докази, що стосуються особи обвинуваченої, реєстрації кримінального провадження, судових витрат, арешту майна.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 06.03.2013 року Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області були зареєстровані відомості про злочин, викладені у заяві ОСОБА_16 щодо заволодіння ОСОБА_7 квартирою АДРЕСА_4 , яка належала померлому ОСОБА_11 .

Ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси задоволені клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 та накладено арешт: 13.04.2018 року - на квартиру АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_9 ; 11.06.2018 року - на об`єкти нерухомості, право власності на які має ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину та інших обставин, які не оспорювались стороною захисту та стороною обвинувачення.

Обвинувачена повністю визнала вину, згодна з кваліфікацією скоєного злочину і з усіма обставинами, зазначеними в обвинуваченні. Така позиція обвинуваченої була підтверджена її захисником. Прокурори також не заперечували відносно встановлених у обвинуваченні обставин.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі, та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 винна у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у шахрайстві, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману у великих розмірах.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, в судовому засіданні заявляв клопотання: допитати свідків, представника ТОВ Агентство з торгівлі нерухомістю «Європа», з`ясувати та допитати жінку на ім`я ОСОБА_12 , не вказавши при цьому яких саме осіб він вважав за необхідне допитати, та з яких саме питань, і яким чином вони стосуються арешту квартири АДРЕСА_4 . З урахуванням думки сторони захисту і сторони обвинувачення у задоволенні клопотання судом було відмовлено. При цьому судом враховано, що відповідно до положень ч. 3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та представник цієї особи мають права та обов`язки, передбачені для обвинуваченого, лише в частині, що стосуються арешту майна.

В обвинувальному акті стороною обвинувачення не була вказана особа, що є потерпілою у цьому кримінальному провадженні. Відомості про таку особу відсутні і в реєстрі матеріалів досудового розслідування. На вказану обставину посилався представник третьої особи, заявляючи, що відсутність потерпілого тягне закриття кримінального провадження

В судовому засіданні прокурор, посилаючись на положення ч. 7 ст. 55 КПК України, пояснила, що відсутність потерпілого як учасника провадження обумовлена тим, що с заявою про визнання потерпілим ніхто до сторони обвинувачення не звертався. З позицією прокурора погодились обвинувачена і захисник.

Суд виходить з того, що відповідно до положень ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. У цьому проваджені заяви про визнання потерпілими будь-які особи суду не подавали. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_7 визнала, що в результаті її дій було спричинено шкоду Одеській міській раді, та погодилась з розміром визначеної в обвинувальному акті спричиненої матеріальної шкоди в сумі 289 623 грн. і заявила, що готова її відшкодовувати добровільно. Крім того, сторона захисту, сторона обвинувачення підтвердили, а представник третьої особи не заперечував, що на цей час відбувається судовий розгляд цивільних справ за участі Одеської міської ради про перегляд судових рішень щодо набуття ОСОБА_7 права власності на квартиру.

Враховуючи, що кримінальне провадження за обвинуваченням особи у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, не може здійснюватись у формі приватного обвинувачення, суд вважає, що відсутність у цьому провадженні такого учасника, як потерпілий, не є підставою для закриття кримінального провадження або виправдання ОСОБА_7 .

Обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має сім`ю, для отримання заробітку знаходить і виконує тимчасову роботу, хоча і без укладення трудового договору.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, оскільки вона повністю визнала вину та дала правдиві покази про обставини скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує, що нею вчинено тяжкий злочин, особу винної, наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до вимог ст. 69 КК України.

Разом із тим суд враховує фактичну тяжкість злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також зважає на особу винної, яка не судима, має вік, що наближується до пенсійного, має сім`ю. Також суд враховує, що вчинений ОСОБА_7 злочин був єдиним, з часу його вчинення минуло майже 7 років, і за цей час ОСОБА_7 проявляла законослухняну поведінку. З огляду на вказані обставини суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, та вважає за можливе звільнити її від покарання із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за її поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку з призначення покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 8913,60 грн.

Арешт, накладений під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів на нерухоме майно, підлягає скасуванню за відсутності підстав для подальшого продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 8913 (вісім тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 60 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2018 року на об`єкти нерухомості: житловий будинок за адресою АДРЕСА_5 ; земельну ділянку з кадастровим номером :24:006:0008 за адресою АДРЕСА_5 ; квартиру за адресою АДРЕСА_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2018 року на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1