У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2018 року до суду поступила скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Скаржник зазначає, що 08 травня 2017 року він звернувся з заявою про злочин вчинений експертом ОСОБА_4 до начальника Головного управління національної поліції в Тернопільській області. Зокрема зазначив, що в провадженні Підволочиського районного суду знаходиться цивільна справа №2/604/374/16 (суддя ОСОБА_1 ) за позовом про визнання протиправним рішення виконкому №626 від 15 грудня 2005 року «Про визнання права власності на будинковолодіння но вул. Шухевичів, 26 на ОСОБА_5 » в смт. Підволочиськ.

05 грудня 2016 року до Підволочиського районного суду від представника третьої сторони ОСОБА_6 - ОСОБА_7 поступив висновок будівельно - технічного дослідження від 25 жовтня 2016 року експерта ОСОБА_4 про те, що конструктивно - планувальне рішення житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на день проведення обстеження, відповідає та відповідав станом на 2005 рік Державним будівельним нормам, а оскільки станом на 2005 рік земельна ділянка не була розділена, розташування будівель та споруд у межах однієї присадибної ділянки не нормуються, тобто, зазначає скаржник, не зрозуміло відповідав чи не нормуються вимоги.

Крім того, скаржник зазначає, що слідчим не проведеного повного, всебічного та об`єктивного розслідування, про що свідчить не вірне зазначення року його народження (1960 рік); посилання на покази ОСОБА_6 про те, що земельна ділянка площею 0,16 га не була розподілена не відповідає дійсності, оскільки будинок по АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці площею 0,0551 га і є частиною земельної ділянки площею 0,1682 га по АДРЕСА_2 , яка була розділена у 1975 році, що підтверджується інвентарними справами на будинковолодіння.

Також, з Листа Міністерства юстиції України за №К13536/9.2 від 02 червня 2017 року, вбачається, що дослідження, які викладені у висновку №721/16-22 від 25 жовтня2016 року, є неповними, а надані за їх результатами висновки - необґрунтованими. Таким чином, факт прийняття завідомо неправдивого висновку судовим експертом ОСОБА_4 , зазначає ОСОБА_3 встановлений компетентним органом, - Міністерством юстиції України.

Крім того, в постанові слідчого не міститься мотивів її прийняття, обґрунтувань та посилання на положення КПК. Зокрема, слідчим описано лише об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, і жодного взагалі не вмотивовано закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 366 КК України.

Також, зазначає скаржник, в постанові не спростовано доводи заявника про вчинення злочину щодо надуманості висновку експерта про одну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , оскільки не зазначені ні площа, ні розміри цієї однієї земельної ділянки, коли вона була сформована та які будинки і споруди на ній розміщені.

Надуманість висновку експерта про одну земельну ділянку, вважає скаржник, підтверджена обліком у Підволочиській селищній раді та податковій інспекції двох земельних ділянок площею 0.0551га по АДРЕСА_1 , державним актом, свідоцтвом на спадщину і 0.0999га по АДРЕСА_2 , свідоцтвом на спадщину та договором на безстрокове користування земельною ділянкою на праві особистої власності.

Крім того, висновок експерта не базується на рішеннях про дозвіл на будівництво та винесенням червоних ліній фундаментів в натурі з зазначенням розмірів самої ділянки і відстаней до суміжних будинковолодінь, на яку він робив висновок. Тобто не вказані розриви між суміжними будинками та спорудами (будинковолодінням), не зазначено на яких вони земельних ділянках розміщені та за якою адресою.

ОСОБА_3 зазначає, що не взято до уваги, що ОСОБА_8 побудував житловий будинок у 1957 році. В тому ж 1957 році сьомого липня проведено передачу у безстрокове використання земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності батькові скаржника 1200 кв. м. В 1970 році скаржник отримав дозвіл на будівництво житлового будинку на садибі батька - ОСОБА_8 , яка складалась з земельної ділянки площею 0,01682 га., що підтверджено генпланом та викопіюваннями з топографічного і опорного плану смт. Підволочиськ за 1966 рік та 1985 рік.

Скаржник зазначає, що у висновку проігноровано, що в 1976 році пройшов розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що підтверджено обліковими записами податкової інспекції з 1978 року про площі земельних ділянок площею 999 кв. м. по АДРЕСА_1 та 583 кв. м. сформованої нової земельної ділянки по АДРЕСА_1 і змінами в генеральний план з зазначенням вищезазначених площ земельних ділянок будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Також експертом не взято до уваги, що у 1988 році мати скаржника успадкувала після смерті батька житловий будинок з будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 з земельною ділянкою з площею 999 кв. м., що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом і усі зазначені документи нотаріально посвідчені. В 2008 році брат скаржника ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку площею 551 кв. м. та прийняв межові знаки. В 2009 році після смерті брата його дочки - ОСОБА_9 і ОСОБА_6 прийняли спадкове майно за законом, в тому числі земельну ділянку площею 551 кв. м., що підтверджено актом прийому межових знаків.

З огляду на вказане, просить скасувати зазначену постанову та визнати дії слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області при її винесення , - незаконними.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали з мотивів, що у ній викладені та просять її задоволити.

Слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, будучи повідомленим про дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Вивчивши заяву скаржника та його представника, долучені до неї матеріали, приходжу до наступних висновків:

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318 - 380 КПК України, з урахуванням глави 26 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2017 року визнано бездіяльність начальника Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 та старшого слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 щодо невжиття заходів внесення заяви скаржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань протиправною; зобов`язано Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області у відповідності до вимог ст. 214 КПК України внести по заяві ОСОБА_3 від 17 травня 2017 року відомості до ЄРДР, провести досудове розслідування за наслідком якого прийняти справедливе, законне та об`єктивне рішення.

Так, 02 серпня 2017 року до ЄРДР за №0000170 внесено та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Саме слідчий та прокурор, як спеціальні суб`єкти кримінального провадження, надають оцінку заявам та повідомленням, встановлюють чи містить заява відомості про скоєння кримінального правопорушення, і лише після цього приймають рішення про необхідність проведення досудового слідства.

З долучених до скарги матеріалів вбачається, що оскаржуваною постановою слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_12 30 березня 2018 року закрила кримінальне провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст.366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення).

Закриття кримінального провадження це заключний етап розслідування, що містить у собі комплекс процесуальних дій з аналізу та оцінки зібраних доказів, систематизації матеріалів, ознайомленню із закритим провадженням учасників процесу (зацікавлених у вирішенні справи) та вирішенню заявлених ними клопотань, формулюванню висновків по суті справи та рішень, що з них випливають та їх реалізації.

Як вбачається з постанови, за результатами проведеного досудового розслідування не здобуто доказів, які б свідчили про вчинення експертом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України. Крім того, слідчим в ході досудового розслідування не встановлено даних, які б вказували на умисне внесення завідомо не правдивого висновку експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ ОСОБА_4 , та у справі наявні усі необхідні докази, які спростовують свідчення ОСОБА_3 , а тому в даному випадку встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З аналізу вище зазначених норм чинного законодавства, описової та мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку про неповне та всебічне здійснення органом досудового розслідування матеріалів вказаного кримінального провадження, відсутність висновків та обґрунтувань прийнятого слідчим СВ Підволочиського ВП рішення.

Так, постанова про закриття кримінального провадження містить лише наявність опису складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 384 та ч. 1 ст. 366 КК України, їх об`єктивних і суб`єктивних ознак, однак жодним чином не містячи правової оцінки конкретного діяння по факту якого порушене провадження.

Згідно вимог ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Варто зазначити, що згідно із приписами ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, який не було виконано останнім при розгляді скарги по суті, не надано суду матеріалів, які б спростовували твердження, наведені у скарзі.

Проаналізувавши наведене у сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку що постанова слідчого Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про закриття кримінального провадження винесена з порушеннями норм процесуального закону, належно не вмотивована, а тому вона підлягає до скасування.

Крім того, з прохальної частини скарги вбачається, що скаржник одночасно із скасуванням постанови слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження за №0000170 за фактом винесення судовим експертом ОСОБА_4 . Тернопільського відділення КНДІСЕ завідомо неправдивого будівельно-технічного висновку, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000170 від 02 серпня 2017 року, просить визнати незаконними дії слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області при винесенні вказаної постанови.

Такі вимоги скаржника суперечать нормам КПК України, оскільки ч.2 ст. 307 КПК України, чітко передбачає, які ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, можуть бути постановлені в процесі розгляду, а тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 284, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження за №0000170 від 02 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України,- скасувати.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя-підпис

Копія вірна:

Слідчий суддя ОСОБА_1