АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/848/18 Справа № 200/7816/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами захисника останнього адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13.01.2005 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
-01.06.2005 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2005 року й остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 1 місяць;
-20.03.2008 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-28.12.2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-02.12.2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-22.12.2010 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання строком 2 роки за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2009 року й остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
-30.05.2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки та 1 місяць за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2010 року й остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць, з заліком тримання під вартою з 18.02-30.05.2011 року;
-04.10.2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Окрім того, до ОСОБА_7 застосовано заходи амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.02.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.
20 лютого 2017 року близько о 20 годині 00 хвилин, в квартирі АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, схватив правою рукою ніж, який лежав на столі біля ОСОБА_7 та почав наносити багаточисленні, не менше 16-ти, хаотичні, удари ножем в область черева, тулубу та верхніх кінцівок потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки, яке розпочинається раною в епігастральній області ліворуч в просвіті якої фрагмент сальника, переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням ободової кишки та сальникової сумки з явищами внутрішньочеревної кровотечі;
- 12-ти колотих ран: на грудній клітині праворуч по середньо-пахвовій лінії в проекції 7-го міжребір`я, на грудній клітині праворуч по передньо-пахвовій лінії по краю реберної дуги, на правій бічній поверхні черева по середньо-пахвовій лінії, в поперековій області праворуч по навколохребтовій лінії в проекції 3-го грудного хребця, на задній поверхні правого плеча у нижній третині, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого передпліччя, на задній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на грудній клітині ліворуч по передньо-пахвовій лінії в проекції 7-го міжребір`я;
- різаної рани на задній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу;
- 2-х колото-різаних ран сідничної області ліворуч.
За своїм характером виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
За своїм характером виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: колотих та різаної рани тулуба та кінцівок (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні: умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі із застосуванням заходів амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій та оцінки доказів у кримінальному проваджені, посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам провадження та даним про особу обвинуваченого, внаслідок чого призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання. Так, з позиції прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів та помилково не врахував в якості обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів та вчинення злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, та перерахувати останньому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до дня вступу вироку у законну силу.

Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваного вироку суд не врахував положення ч. 2 ст. 5 КК України та зарахував обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, у зв`язку з внесенням змін до закону України про кримінальну відповідальність, лише до 20 червня 2017 року. На переконання захисника, внесення змін до закону в даному не може слугувати підставою для такого зарахування, оскільки вони погіршують становище обвинуваченого. Разом із цим, адвокат зазначає, що суд, з урахуванням практики національних судів, визнаючи у вирку ОСОБА_7 обмежено осудним, мав призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, позицію обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, були предметом оцінки суду першої інстанції й в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційних скаргах також не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_12 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з метою профілактики розладів психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин, вживання зі шкідливими наслідками, знятий з обліку з 16.12.2009 року по закінченню строку нагляду, за місцем мешкання характеризується позитивно, стан його здоров`я.

Разом із цим, в якості обставини, що пом`якшує покарання суд визнав сприяння в розкритті злочину та в якості такої, що його обтяжує, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд першої інстанції вважав можливим застосувати до обвинуваченого заходи амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, відповідно до рекомендацій судової психіатричної експертизи № 89 від 07.04.2017 року.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише в умовах ізоляції від суспільства колегія суддів погоджується.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину, а також те, що він потребує психіатричної допомоги, на переконання колегії суддів, не є достатніми для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, позитивної характеристики не має, виправлення останнього можливе лише в умовах позбавлення волі, а тому покарання, призначене обвинуваченому, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, доводи апелянтів про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, як в частині м`якості, так й в частині суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позиції сторони захисту щодо необхідності зарахування обвинуваченому всього строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, то остання суперечить вимогам ч. 5 ст. 72 КК України в чинній редакції, зміни до якою набрали законної сили 21 червня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляціях мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді: