АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/361/18 Справа № 208/3295/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000462 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпроптровської області, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_8
обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахується з 28 квітня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18.04.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та попереднє ув`язненняз 21.06.2017 року по день набрання вироком законної силиу з розрахунку день за день.
Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.
На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки даним про його особу, а саме що він раніше не судимий, розкаються у скоєному, а також вказує на те, що суд не врахував відсутність матеріальних та моральних претензій з боку потерпілого.
Враховуючи вищевикладене просить вирок в частині призначення покарання змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Також погоджуючись з вказаним вироком прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що приймаючи рішення про призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, суд першої інстанції не навів переконливих підстав, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи той, факт, що останній свою вину у скоєному не визнав, чим намагався уникнути переедбаченої законом відповідальності, також судом першої інстанції не повній мірі враховано наявність двох обставини, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніня та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи вищевикладене просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 28.12.2016 близько 13-00 год. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , де між ним та його батьками - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникла сварка з приводу того, що останні не давали ОСОБА_6 грошових коштів для подальшого розпивання спиртних напоїв, у зв`язку з чим у ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин, раптово виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Під час вказаної сварки, ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в одній з кімнат квартири, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, знаходячись навпроти останнього, умисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в ділянку щелепи. ОСОБА_9 , намагаючись протистояти протиправним діям свого сина, відштовхнув ОСОБА_6 обома руками від себе, від чого останній похитнувся та сів у крісло, що знаходилось позаду нього у кімнаті вищевказаної квартири. Сидячи у кріслі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, і зняв дерев`яну накладку з бильця крісла та, утримуючи її у правій руці, підвівшись з крісла, знаходячись навпроти ОСОБА_12 , наніс нею 3 удари в ділянку голови останнього. ОСОБА_13 , з метою припинення побиття, вихопив з руки ОСОБА_6 дерев`яну накладку, а ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень, обхватив правою рукою за шию ОСОБА_12 та, притиснувши його до себе, повалив на підлогу, після чого, утримуючи останнього в такому ж положенні, застосовуючи фізичну силу, умисно, протиправно, почав крутити рукою в різні боки голову ОСОБА_14 , при цьому, вільною лівою рукою умисно наніс кулаком близько 5 ударів в ділянку голови останнього. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_10 намагалась припинити протиправні дії сина, та коли ОСОБА_11 вдалось вирватись від ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вибігли із квартири АДРЕСА_2 в під`їзд зазначеного будинку, де ОСОБА_6 , наздогнавши ОСОБА_14 , умисно схопив останнього за верхній одяг та, застосовуючи силу, штовхнув ОСОБА_14 на сходи. У результаті зазначеного поштовху ОСОБА_13 впав на сходах восьмого поверху першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , після чого, підвівшись, втік від ОСОБА_6 .
У результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з синцями та саднами на голові, із забоєм головного мозку 3 ступеню (з вогнищем в лобно-скроневій ділянці праворуч), яке ускладнилось набряком мозку; тупої травми шиї з переломом дуги 2-го та 3-го шийного хребців з синцем на шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Пошкодження у вигляді синців на тулубі, правій верхній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляціну скаргу в повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримав свою апеляціну скаргу в повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора, не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.
Згідно до ч.1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер кримінального правопорушення.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , та прийняв до уваги досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , від 01.08.2017 року за № 2863, отриману від Заводського районного сектору Кам`янського міського відділу південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, в 2017 році притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, перебуває на обліку у лікаря нарколога, та психіатра, і хоча на думку органу пробації до ОСОБА_6 можливо застосування покарання без позбавлення волі, все ж таки, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, що дало суду першої інстанції обгрунтовані підстави вважати, що саме ізоляція від суспільства потрібна для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.
Врахував і конкретні обставини справи, це відсутність обставин, які пом`якшують покарання винного, а також врахував дві обставини, що обтяжують покрання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніня та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Виходячи з викладене доводи обвинуваченого, що судом не прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини та доводи прокурора про неврахування обставин, що обтяжують покарання є безпідставними.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що він в повному обсязі буде виконувати та не буде порушувати покладені на нього обов`язки, гідно вести себе в побуті та суспільстві колегія суддів не може прийняти до уваги окільки, вони є нормою поведінки в суспільсві законослухняного громадянина.
Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.
Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_6 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та даним про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора не підлягають задоволенню оскільки істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3