Справа № 128/8/18
ВИРОК
Іменем України
06 червня 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0001339 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, працюючого охоронником ВОПЛ №2, раніше несудимого

за ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2017 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , проходячи повз кімнату охоронно - пропускного пункту ВОПЛ №2, яка розташована за адресою: селище Березина, Медмістечко, буд. №5, Вінницького району Вінницької області, двері до якої були відчинені, на столі помітив мобільний телефон марки «Nokia», після чого вирішив незаконно збагатитися за рахунок інших осіб, викравши даний мобільний телефон.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, зі столу кімнати охоронно-пропускного пункту ВОПЛ №2 вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Nokia» моделі «215» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта №7346/17-21 від 20.12.2017 року становить 478 грн. 17 коп., помістивши його до своєї кишені. Після вчиненого, ОСОБА_4 разом із викраденим телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядившись на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на суму 478 грн. 17 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що він працює охоронником ВОПЛ №2; 24.11.2017 року, після здачі своєї зміни о 09 год. 00 хв., потерпілий ОСОБА_5 пригостив його спиртним, в зв`язку із своїм днем народження. До цього він з потерпілим перебував в добрих, дружніх стосунках, а напередодні цього посварився. Вже опівдні, коли він збирався йти додому, проходячи біля кімнати охоронно пропускного пункту, побачив на столі мобільний телефон «Nokia», який і вирішив викрасти. Даний телефон поклав до кишені своїх штанів, по дорозі додому викинув сім-карту з нього, а через деякий час до нього зателефонували, повідомивши про викрадення. Він відкупив потерпілому ОСОБА_5 сім-карту, повернув викрадений телефон та відшкодував заподіяну шкоду, в зв`язку з чим останній не має до нього ніяких претензій. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного та призначити покарання у виді штрафу, оскільки він на даний час працевлаштований.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його думку щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він покладається на розсуд суду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «215» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи в сумі 198 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1