УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/7109/17

Провадження № 1-кс/755/2854/18

"06" червня 2018 р.
м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 в рамках розгляду її скарги постанову слідчого в особливо важливий справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 27.02.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000049,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась із заявою про відвід слідчого судді цього місцевого суду ОСОБА_4 в рамках розгляду її скарги на постанову слідчого в особливо важливий справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 27.02.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000049, з огляду на наявність, на її переконання, у провадженні обставин визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Наявність інших обставин, які указують на упередженість слідчого судді автор звернення обумовлює тим, що у серпні 2017 року нею подавалась скарга до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва на постанову слідчого в ОВС 3 СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва м.Києва ОСОБА_5 від 30.03.2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР 04.08.2016 року за №0000049, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України.

Дане провадження розглядала слідчий суддя ОСОБА_4

10.08.2017 через загальний відділ документального забезпечення Дніпровського районного суду міста Києва, ОСОБА_3 у тій скарзі подала заяву про залишення без розгляду скарги поданої нею 13.05.2017 на постанову слідчого в ОВС 3 СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва м.Києва ОСОБА_5 від 30.03.2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР 04.08.2016 року за № 0000049, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України, у зв`язку з тим, що 27.07.2017 року Апеляційний суд міста Києва скасував ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25.04.2017 року про повернення скарги на постанову слідчого в ОВС прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000049, та призначив новий розгляд в суді першої інстанції.

Однак, за наслідками розгляду цієї скарги, слідчий суддя цього місцевого суду ОСОБА_4 11.08.2017 прийняла судове рішення, не про залишення скарги без розгляду, а про закритя провадження за скаргою.

Передумовою для закриття, як указує заявниця, слідчий суддя вказала, відсутність предмета оскарження, що, на її переконання, не було дійсним у той період.

У судовому засідання заявниця цю заяву підтримала, просили задовольнити з вищенаведених передумов.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 будучи повідомленою про це судове засідання, бажання приймати участь в судовому розгляді та надавати певні пояснення не виразила, а тому враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву заявника за даної явки сторін та вивчивши її, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належним та допустимим доказами у розумніні ст. 83 КПК Укораїни.

Або ж інформацією, яка б указувала на те, що слідчий суддя ОСОБА_4 не є безсторонньою.

У той час, як особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатною підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями головуючого у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями не є підставою його відводу.

У ході цього, також неустановлено з боку судді ОСОБА_4 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як наслідок, висловлені заявником доводи, які обумовлюють відвід судді, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", через що, вважаю заяву заявника про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 того ж Кодексу, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:00 год. 11.06.2018.

С у д д я : ОСОБА_1