АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0011366 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 14 травня 2018 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст.72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 29.11.2017 року по 13.05.2018 року, включно.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в закону силу залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів, відповідно в сумах: 593 грн. 22 коп. (висновок експерта №17-519); 273 грн.80 коп. (висновок експерта №3120).
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 , 29 листопада 2017 року близько 21 год. 45 хв., заходячись на шостому поверсі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, незважаючи на вечірній час, почав гучно стукати у двері квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_8 та висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою.
ОСОБА_8 , вийшов з власної квартири, сів у ліфт, щоб поїхати на перший поверх, в цей час ОСОБА_5 теж забіг в ліфт, де продовжував висловлюватись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_8 . На прохання останнього припинити порушувати громадський порядок та висловлюватись нецензурною лайкою ОСОБА_5 не реагував та побіг на вулицю за ОСОБА_8 . В той же вечір, приблизно о 22 год. 05 хв., коли ОСОБА_8 повертався до приміщення вищевказаного будинку, ОСОБА_5 увірвався до кімнати консьєржа ОСОБА_9 та погрожував оточуючим фізичною розправою. На чергові прохання ОСОБА_8 припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_5 вперто не реагував та продовжував грубо порушувати громадський порядок, погрожувати, що заріже, після чого дістав зі своєї сумки предмет ззовні схожий на ніж та почав замахуватися на ОСОБА_8 , під час чого даним предметом наніс йому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганський дій, грубо порушуючи громадський порядок, встановленні у суспільстві моральні засади, принципи та норми, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у тому, що ОСОБА_5 , перебуваючи у нічний час у під`їзді багатоквартирного будинку, безпричинно, почав гучно висловлюватися нецензурною лайкою в бік раніше не знайомих йому осіб, та наносити удари руками і ногами по вхідних дверях, що привернуло увагу мешканців багатоквартирного будинку, які знаходилися у під`їзді, тобто ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці, знехтував суспільними відносинами, які забезпечують нормальні умови життя людей, право на спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. На численні зауваження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших присутніх припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_5 вперто не реагував, погрожуючи при цьому застосуванням ножа, який постійно демонстрував утримуючи в руці.
Таким чином, ОСОБА_5 визнаний судом винним за ч.4 ст.296 КК України - грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві) із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить суд перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.296 КК України та пом`якшити йому покарання до фактично відбутого.
При цьому обвинувачений оспорює встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, посилаючись на неправдивість показань свідка ОСОБА_11 , яка нібито бачила, як невідома особа пошкодила вхідні двері в кімнату консьєржки та бачила у ОСОБА_5 ніж. В той же час свідок ОСОБА_9 консьєржка заявила, що їй особисто не було спричинено моральної, психологічної, матеріальної шкоди. Але при цьому свідок ОСОБА_10 показав, що консьєржці стало погано, і що він буянив близько 30 хвилин, а у потерпілого була порізана куртка та була в крові рука.
Також просить суд звернути увагу, що в протоколі огляду куртки потерпілого ОСОБА_8 від 30 листопада 2017 року, куртка має пошкодження у вигляді надривів, а не порізів, що видно і на фото куртки.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що судом при призначені покарання ОСОБА_5 належним чином не враховано визнання вини обвинуваченим у інкримінованому правопорушенні, його вибачення у потерпілого та суду, намагання відшкодувати заподіяну потерпілому матеріальну та моральну шкоду, тяжкі життєві обставини, які склалися у обвинуваченого.
Крім того, як зазначає захисник, тяжких наслідків від злочину не настало, тому міра покарання запропонована прокурором для ОСОБА_5 , у вигляді 3-х років позбавлення волі, не позбавляла суд першої інстанції розглянути можливість застосування щодо ОСОБА_5 ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, котрі підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, а в разі її відхилення задовольнити апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Визнаючи ОСОБА_5 винуватим у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві) із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, суд першої інстанції, незважаючи на позицію обвинуваченого, який заперечував, що його дії були вчинені із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ножа, вмотивував свої висновки наявністю сукупності доказів, досліджених ним в судовому засіданні, які є допустимими та достатніми для підтвердження вини обвинуваченого.
При цьому суд першої інстанції послався на показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який визнав себе винним та відмітив, що 29.11.2017 року, після вживання спиртних напоїв, вирішив відвідати свого товариша, який проживав в одному з будинків по АДРЕСА_5 . Однак помилився адресою і зайшов не в той будинок. Вийшов потерпілий і почалася взаємна сварка та конфлікт. Пізніше конфлікт з потерпілим продовжився і він випадково поранив його ножем. Його утримували в під`їзді будинку поки не приїхала поліція. Причиною такої поведінка стало те, що він перебував в нетверезому стані. Ножа носив для використання при нарізанні їжі, і хотів налякати ним потерпілого, однак оскільки був п`яний, не чітко пам`ятає, як пошкодив одяг та спричинив поранення потерпілому, деталі стали йому відомі на слідстві. Розуміє, що вчинив неправильно і вибачається перед потерпілим.
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_12 повідомив про хуліганські дії ОСОБА_5 , під час яких той ламав двері біля консьєржки. Він намагався його заспокоїти, однак той не реагував на зауваження, грубив, висловлювався нецензурно, будучи або сильно п`яний або під дією наркотиків, вів себе неадекватно та агресивно. Також обвинувачений, викрикуючи що "заріже", почав наближатися до нього і махати ножем, завдавши поранення руки та порізавши одяг в районі грудей. Під час огляду у потерпілого експерти виявили порізи на руці; синці на ногах.
Факт вчинення ОСОБА_5 хуліганства із застосуванням при цьому ножа підтвердили свідки: ОСОБА_13 , який в руках обвинуваченого бачив ножа, якого той демонстрував у різних ракурсах, а також помітив, що у потерпілого була порізана куртка та сліди крові на руці; ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили суду, що були понятими при тому як у обвинуваченого, який був п`яним, висловлювався нецензурно в бік оточуючих та поліції, поліцейські з сумки вилучили ножа; ОСОБА_11 , котра пояснила, що 29.11.2017 року ввечері бвинувачений в руках тримав ножа, кричав що з усіма розбереться, порішить, вів себе неадекватно, погрожував розправою, при затриманні поліцейські вилучили у нього ножа, а у потерпілого була порізана куртка, порізи на руці, синці на ногах.
Крім цього, як послався суд, вина обвинуваченого також підтверджується даними:
протоколуогляду, в якому відмічено про виявлення ножа в сумці, яку надав ОСОБА_16 , котрий, згідно висновку експерта № 17-519, не є холодною зброєю; постановислідчого про визнання ножа речовим доказом; протоколу огляду, в якому зафіксовано про виявлення на куртці, яка належить потерпілому, порізів та фототаблицею до нього;
постанови слідчого про визнання куртки речовим доказом; протоколів иред`явлення осіб для впізнання, в яких відображено, що потерпілий ОСОБА_12 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , серед інших осіб, по фотографіях впізнали саме ОСОБА_5 як особу, яка вчиняла хуліганські дії;
висновку експерта № 3120, згідно яких при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_20 виявлені ушкодження: а) синці - на заднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя, на передній поверхні правої гомілки; садно на тильній поверхні нігтьової фаланги; б) подряпина на долонній поверхні правої кисті, що утворилася внаслідок однократної дії гострого предмету, що має ріжучі властивості. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вищезазначені докази суд вважав належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватим, у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.
Даючи пояснення в апеляційному суді ОСОБА_5 та його захисник підтвердили, що саме такі показання, які викладені у вироку, давали в суді першої інстанції потерпілий та свідки та не заявляли клопотань про повторне дослідження будь яких доказів.
Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання неправдивими чи суперечливими показань потерпілого та свідків, як про те зазначає обвинувачений у апеляційній скарзі.
Не суперечать висновкам суду і дані протоколу огляду місця події від 30.11.2017 року, зокрема пошкодження на куртці потерпілого, відображені на фото №2,3 у вигляді надриву розміром приблизно 5*5см (т.1,а.п.31,32), оскільки ці пошкодження сам потерпілий пояснював дією ножа, що на думку колегії суддів не виключається, виходячи із характеру цих пошкоджень.
Крім цього, показання потерпілого та свідків щодо застосування обвинуваченим предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ножа повністю підтверджується наведеними вище даними висновку експерта № 3120, згідно яких подряпина на долонній поверхні правої кисті потерпілого утворилася внаслідок однократної дії гострого предмету, що має ріжучі властивості (т.1,а.п.112-115).
Таким чином, колегія суддів, ретельно перевіривши всі доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, вважає, що судом першої інстанції повністю виконані вимоги ч. 1 ст. 94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Судом вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та здійснена його правова кваліфікація за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство) із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду дослідженим під час судового розгляду доказам не відповідають дійсності.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, при цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, відсутність, за висновками суду, які ніхто не оспорив, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в цілому дотримався вимог кримінального закону і обґрунтовано обрав останньому за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті кримінального закону, в мінімальному розмірі, і таке покарання, на думку колегії суддів, не є занадто суворим чи м`яким, або несправедливим для обвинуваченого.
Також, колегія суддів не вбачає підстав і для задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки досліджені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого, зокрема щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство та дрібне викрадення чужого майна у 2017 році (т.1,а.п.118) не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання, та не дають законних підстав для застосування положень ст.75 КК України, як про те просить захисник .
Отже, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376,404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скаргиобвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1349/2018
Категорія: ч.4 ст. 296 КПК України
Суддя у суді першої інстанції ОСОБА_21
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1