Справа № 362/3682/18
Провадження № 1-кп/362/351/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника лікарні - ОСОБА_4 , особи, відносно якої застосовують примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Васильків клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.06.2018 року за № 0001113 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, відносно якого:

14.03.2008 року постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.187, ч.1 ст. 115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації на примусове лікування у психіатричну лікарню з суворим наглядом,

- який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2018 року з Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001113 від 09.06.2018 року щодо ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2008 року до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення його на примусове лікування у психіатричну лікарню із суворим наглядом, за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.187, ч.1ст.115 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року змінено примусові заходи медичного характеру, призначені постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2008 року відносно ОСОБА_5 і переведено його для подальшого примусового лікування до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом.

21.04.2015 року ОСОБА_5 поступив на примусове лікування до відділення з посиленим наглядом Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», розташованого за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 8.

Ухвалою про зміну виду примусового лікування Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2017, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом хворому ОСОБА_5 - змінено на примусове лікування у психіатричній лікарні у відділенні з звичайним наглядом.

08.06.2018 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , проходячи лікування, у відділенні № 1, Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», маючи прямий умисел направлений на втечу із спеціалізованого лікувального закладу зі звичайним наглядом, не бажаючи проходити подальше лікування, з метою ухилення від подальшого перебування в лікувальному закладі, скориставшись відсутністю персоналу, невстановленим способом пошкодив металеві грати вікна палати № 7, через яке залишив приміщення відділення № 1 та зник у невідомому напрямку, чим скоїв втечу із спеціалізованого лікувального закладу зі звичайним наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 240 від 25.04.2018 (відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «ОПНМО»): ОСОБА_5 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій і страждає на даний час на хронічне стійке психічне захворювання - шизоафективний розляд, Б 25.00 за МКХ-10.

ОСОБА_5 не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дій та керувати ними.

ОСОБА_5 за своїм психічним станом становить помірну суспільну небезпеку і потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_5 не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що за своїм психічним станом у період вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 (08.06.2018), він страждав і страждає на даний час на хронічне стійке психічне захворювання, не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дій та керувати ними, за своїм психічним станом становить помірну суспільну небезпеку і потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

За таких обставин ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, а саме: втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, просив не застосовувати примусові заходи медичного характеру.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2018 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , проходячи лікування, у відділенні № 1, Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», маючи прямий умисел направлений на втечу із спеціалізованого лікувального закладу зі звичайним режимом нагляду, не бажаючи проходити подальше лікування, з метою ухилення від подальшого перебування в лікувальному закладі, скориставшись відсутністю персоналу, невстановленим способом пошкодив металеві грати вікна палати № 7, через яке залишив приміщення відділення № 1 та зник у невідомому напрямку, чим скоїв втечу із спеціалізованого лікувального закладу зі звичайним наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 240 від 25.04.2018 (відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «ОПНМО»): ОСОБА_5 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій і страждає на даний час на хронічне стійке психічне захворювання - шизоафективний розляд, Б 25.00 за МКХ-10.

ОСОБА_5 не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дій та керувати ними.

ОСОБА_5 за своїм психічним станом становить помірну суспільну небезпеку і потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_5 не виявлено.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування від 03.06.2005 № 7 роз`яснено, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

Суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки згідно зі статтями 65, 67, 75 КПК ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 503 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , який має психічний розлад, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, у стані неосудності.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України).

Відповідно до ч. 3 ст.94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікуванні у примусовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом міг не в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст.94 КК України надання примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом за місцем перебування.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 292, ст.ст.503, 512 і 513 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001113, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, за місцем перебування.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1