№ провадження 11-кп/781/310/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.04.2018 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Арциз Одеської області, українцю, громадянину України, засудженого 07.12.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.3 си.187, ст.395, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна

відмовлено у задоволені заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого та замінити йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що засуджений відбув три чверті покарання, останній має бажання працювати, але не може працевлаштуватись, має хвору матір, яка потребує сторонньої допомоги. Також через незадовільні утримання в колії відсутні умови для отримання засудженим заохочень.

Вироком Ізмаїльським міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 си.187, ст.395, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

02.02.2018 року ОСОБА_7 звернувся до районного суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, яка обґрунтована тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Суд своєю постановою від 03.04.2018 року відмовив у задоволенні згаданої заяви, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 хоч і відбув дві третини строку покарання, за час відбування покарання не працевлаштований, до праці ставиться посередньо, допустив тридцять чотири порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення не зняті та погашені в установленому Законом порядку. Заохочень не має. Раніше звільнявся умовно достроково і знову вчинив особливо тяжкий злочин, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, вивчивши матеріали клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є позитивні зміни, що відбуваються в його особистості, підтвердженні його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Ці позитивні зміни мають бути закріплені подальшим відбуванням покаранням, однак вже більш м`якого.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не встановлено підстав, передбачених ст.82 КК України для його задоволення.

Колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в цілому характеризується посередньо, допустив 34 порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. До праці ставиться посередньо, всіляко ухиляється і не завжди виконує роботу по благоустрою місць позбавлення волі. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Заохочень не має. Раніше звільнявся умовно достроково і знову вчинив особливо тяжкий злочин, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Крім того, 15.11.2017 року комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» протокол №23, ОСОБА_7 відмовлено в переведенні його із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі, як такому, що не стає на шлях виправлення.

15.11.2017 року комісією Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» протокол № 23 ОСОБА_7 відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

15.11.2017 року комісією Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» протокол №23 ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому що не довів свого виправлення.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є правомірним.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що засудженим не надані достатні відомості про те, що останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням при таких обставинах буде передчасною.

При вирішенні питання про застосування щодо особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що представлених матеріалів є недостатньо для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.04.2018 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2