справа № 462/1114/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004095 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 21.06.2017 р. Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 162 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , стосовно якого 29.09.2017 р. до Залізничного районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.
Так, ОСОБА_4 02.10.2017 р. близько 07 год. 00 хв., перебуваючи неподалік від Головного залізничного вокзалу м. Львова, що по вул. Двірцевій, 1 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спав, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кищені його одягу банківську картку "А-Банк", з якої в подільшому з електронного терміналу, що по вул. Городоцька, 98 у м. Львові отримав грошові кошти в загальній сумі 14 900 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 14 900 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила крадіжку доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий (матеріали кримінального провадження (а.с.98), розлучений, до затримання не працював, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 103), однак перебуває на обліку в лікаря-нарколога (а.с.104), негативно характеризується за місцем проживання (а.с. 106).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілого, яка викладена письмовій заяві, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді обмеження волі.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення неодноразово корисливих злочинів, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконанням суду виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує положення ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до пового відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і три місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.06.2017 р. та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року шести місяців обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту поступлення у Городоцький виправний центр управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1