Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8647/18
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» про застосування заходів стягнення до засудженого ОСОБА_4 , 1996 року народження, у виді переведення його до приміщення камерного типу (одиночної камери) на відповідний строк,

в с т а н о в и в:

ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» звернулась до суду із поданням про застосування заходів стягнення до засудженого ОСОБА_4 , 1996 року народження, у виді переведення його до приміщення камерного типу (одиночної камери) на два місяці, в обґрунтування якого зазначила, що останній 03.10.2018 під час розгляду іншого факту порушення даним засудженим встановленого порядку відбування покарання на засіданні комісії почав висловлювати в грубій формі своє незадоволення встановленим режимом, при цьому застосовував жаргонні вислови та ненормативну лексику. Також він наголосив, що уразі складання вподальшому на нього матеріалів щодо дисциплінарних порушень, він погрожував застосовувати радикальні заходи до молодших інспекторів ВНіБ, що було сприйнято як погрозу фізичною розправою.

В судовому засіданні представник ДУ «Черкаська виправна колонія (№ ОСОБА_7 подання підтримав, пояснив, що засуджений за час перебування в установі характеризується негативно, не дотримується встановлених вимог режиму відбування покарання, за що має 48 стягнень, 21 з яких на даний час погашено в установленом у законом порядку. Своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених, а необхідність у накладанні стягнення до ОСОБА_4 у виді переведення його до приміщення камерного типу (далі - ПКТ) викликана безуспішним застосуванням інших заходів впливу. Просив подання задоволити та перевести засудженого до ПКТ терміном на два місяці.

Прокурор також підтримав подання, однак зауважив, що враховуючи ступінь тяжкості вказаного проступку, то засуджений за його вчинення заслуговує на поміщення до ПКТ на один місяць.

Засуджений ОСОБА_4 заперечував проти поміщення його до ПКТ, в суді пояснив, що дійсно погарячкував та допустив ненормативну лексику під час розгляду його поведінки на дисциплінарній комісій, однак це було викликано безпідставним складанням відносно нього матеріалів за незначні проступки, які не тягнуть таких суворих, на його думку, стягнень, які до нього застосовуються. Також заперечував факт висловлювань фізичної розправи, навіть у перекладі жаргонної лексики, а його вислів означав активні дії, направлені на написання скарг стосовно інспекторів установи.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення подання, вказала, що ступінь тяжкості проступку не співмірний із визначеним ДУ «ЧВК (№62) стягненням. Крім того зауважила, що у висловах засудженого реальних погроз фізичної розправи не вбачається.

Суд, заслухавши доводи всіх учасників судового розгляду приходить до наступних висновків.

Встановлено, що За даною справою ОСОБА_4 засуджений 31.03.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 187, ст. 71 КК України до 04 років позбвавлення волі. Початок строку 07.09.2015, кінець строку 11.02.2019.

Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в Черкаській виправній колонії №62 допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що має 48 стягнень, 21 з яких на даний час погашено в установленому законом порядку.

Відповідно до положень ст. 131-1 КВК дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Стаття 132 цього Закону визначає заходи стягнення, що застосовуються до осіб, позбавлених волі, які не виконали покладені обов`язки та порушили встановлені заборони, серед яких переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців, є найтяжчим стягненням.

Основними принципами дисциплінарної відповідальності засуджених до позбавлення волі є справедливість, невідворотність, законність, гуманність, доцільність, обґрунтованість, своєчасність, індивідуалізація.

Таким чим переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери) є найсуворішим видом стягнення, застосування кого має бути співмірним тяжкості порушення засудженим встановленого порядку відбування покарання (проступку), шкідливості діяння.

Подання стосується поведінки засудженого ОСОБА_4 , яка мала місце 03.10.2018 під час розгляду дисциплінарною комісією іншого факту порушення даним засудженим встановленого порядку.

Вказаний факт був зафіксований на відео, яке оглянуто в судовому засіданні.

Дійсно суд констатує наявні негативні висловлювання засудженого ОСОБА_4 щодо фактів фіксації його проступків інспекторами установи. Зокрема він достатньо активно реагує та критикує дії інспекторів, щодо складання «дрібних», на його думку, фактів порушення ним встановлених правил та порядку відбування покарань. При цьому застосовує ненормативну лексику. Також суд спостерігає вислів засудженого як «буду шатать інспекторів». Такий вислів комісія розцінила як погрозу фізичною розправою вбік співробітників колонії.

Суд не погоджується із цим, виходячи з наступного: на думку суду погроза фізичною розправою насамперед має бути розцінюватись за наявністю реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, яка має бути конкретною і реальною. Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання. Висловлювання засудженим як «шатать» вподальшому ОСОБА_4 було конкретизовано як звернення із скаргами до різних інстанцій на дії працівників колонії. Таким чином погрози фізичною розправою по відношенню до інспекторів колонії, які нібито висловлював засуджений ОСОБА_4 , персоналом установи виконання покарань суду не доведений.

Водночас суд зауважує, що така поведінка засудженого ОСОБА_4 , яка виразилась у нецензурних висловлюваннях на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань та нетактовної поведінки до персоналу установи, має ознаки протиправного діяння, але його тяжкість не заслуговує до застосування до нього найсуворішого виду стягнення як переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери), що буде несправедливим так як є неспівмірним вчиненому дисциплінарному проступку.

Таким чином подання ДУ «Черкаська вправна колонія (№62)» про застосування заходів стягнення до засудженого ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.537, 539, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

У поданні ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» про застосування заходів стягнення до засудженого ОСОБА_4 , 1996 року народження, у виді переведення його до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк два місяці відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення повного тексту ухвали, а для засудженого - з дня отримання ним копії повного тексту ухвали.
Суддя: ОСОБА_1