АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/836/18 Справа № 201/9031/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002073, -

встановила:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків.

Рішення суду обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних обвинуваченого, оскільки за результатами виклику останнього до суду шляхом надіслання судових повісток почтовими повідомленнями на адресу проживання зазначеної в обвинувальному акті, а також застосування приводу, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 за зазначеною у обвинувальному акті адресою не проживає, оскільки інформації щодо належного виконання ухвали суду про застосування приводу відносно обвинуваченого та належного повідомлення про вручення судової повістки починаючи з дати надходження обвинувального акту до провадження суду, а саме з 26 червня 2017 року не надходило, що свідчить про порушення стороною обвинувачення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в обвинувальному акті викладено всі необхідні анкетні відомості стосовно особи обвинуваченого.

Вказує, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду 15 червня 2017 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

До обвинуваченого під час дії запобіжного заходу та після його спливу 14 серпня 2017 року не застосовувались більш жорсткі запобіжні заходи, а в клопотанні прокурора про дозвіл на затримання та обранні запобіжного заходу було відмовлено, на останнього не накладались грошові стягнення, хоча не

виконання покладених на нього обов`язків було очевидним. ОСОБА_7 до цього двічі був засуджений за тяжкі корисливі злочини, а також за злочин середньої тяжкості та усвідомлює можливе настання кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.185 КК України. Тому навмисно переховується від суду.

З огляду на це прокурор вважає, що даний обвинувальний акт цілком відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська повинна бути скасована судом апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити в повному обсязі.

В судових дебатах підтримав свою позицію.

Заслухавши суддюдоповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга прокурора не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені ст. 291 КПК. Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002073 складено 22 червня 2017 року та 23 червня 2017 року направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції неодноразово здійснювалися виклики за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті обвинуваченого ОСОБА_7 у підготовче судове засідання. Однак обвинувачений у судове засідання жодного разу не з`явився. У зв`язку з чим судом тричі постановлювалися ухвали про застосування приводу обвинуваченого, а саме 24, 30 січня 2018 року та 09 лютого 2018 року. Інформації щодо належного виконання ухвал суду про застосування приводу відносно обвинуваченого та належного повідомлення про вручення останньому судової повістки, починаючи з дати надходження обвинувального акту до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, а саме з 26 червня 2017 року, не надходило.

Сукупність вказаних даних приводить до висновку про безпідставність доводів прокурора щодо правильності зазначеної в обвинувальному акті адреси проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , та про те, що судом не було застосовано усіх передбачених законом заходів до забезпечення прибуття обвинуваченого до суду.

Відповідно до ст. 2 КПК, завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті і прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону. Тому колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для задоволення апеляції прокурора, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3