АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2897/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на квартиру підозрюваного ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зокрема, на думку прокурора, відмовляючи в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна, слідчий суддя безпідставно послався на те, що старший слідчий у клопотанні про накладення арешту на майно, стверджуючи про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні та зазначаючи розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не надав обґрунтування розміру завданої шкоди. Крім того, апелянт запевняє, що слідчий суддя при прийнятті рішення не надав будь-якої оцінки обставинам, викладеним у клопотанні органу досудового розслідування стосовно правової підстави накладення арешту на майно, достатності зібраних доказів, можливого розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наявності цивільного позову, а також стосовно наслідків арешту майна для інших осіб. Зазначивши, що в матеріалах провадження наявний цивільний позов, автор апеляції переконаний, що арешт майна підозрюваного ОСОБА_7 є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні з метою забезпечення цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2014 року за підозрою колишнього начальника ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 135 КК України, колишнього командира полку патрульної служби при ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 135 КК України, колишнього начальника відділу громадської безпеки ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також за фактами: - неналежного виконання посадовими особами ГУ МВС України в Одеській області службових обов`язків щодо забезпечення охорони громадського порядку, життя та здоров`я громадян під час масових заворушень 02 травня 2014 року в місті Одесі, що спричинило такі наслідки; - можливої причетності до організації масових заворушень 02 травня 2014 року в місті Одесі спецслужб Російської Федерації; - завідомого залишення посадовими особами ГУ МВС України в Одеській області без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, що спричинило смерть 42 (сорока двох) осіб на Куликовому полі в місті Одесі 02 травня 2014 року, тобто за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 294; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 364; ч. 3 ст. 135 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що ОСОБА_7 , будучи наділеним від імені держави владою працівника правоохоронного органу та службовими повноваженнями командира полку патрульної служби при ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, діючи умисно, з метою одержання для себе неправомірної вигоди немайнового характеру, зокрема, уникнути відповідальності за можливі недоліки і упущення щодо запобігання та припинення протиправних дій у день проведення футбольного матчу між командами "Чорноморець" (місто Одеса) та "Металіст" (місто Харків), прагнучи приховати свою некомпетентність на посаді командира полку патрульної служби при ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків та при наявності достатніх підстав не організував роботу підлеглих з метою забезпечення охорони громадського порядку, запобігання та припинення масових заворушень 02 травня 2014 року у місті Одесі, що призвело до настання тяжких наслідків загибелі у центрі міста Одеси 6 осіб, загибелі в результаті пожежі у Будинку профспілок 42 осіб, отримання тілесних ушкоджень 197 особами, спричинення матеріальних збитків на суму 195886 гривень.

26 лютого 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Фастів Київської області, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , було повідомлено про підозру: - у зловживанні владою та службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, використанні службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним і громадським інтересам; - у завідомому залишенні без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, що спричинило смерть 42 осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 135 КК України.

24 квітня 2018 року постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 26 травня 2018 року.

28 лютого 2018 року Печерським районним судом міста Києва було винесено ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків: - з`являтися за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; - не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання або роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, строк дії яких визначено до 26 квітня 2018 року включно.

26 квітня 2018 року Печерським районним судом міста Києва було винесено ухвалу про продовження до 26 травня 2018 року включно строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині виконання обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 .

З метою відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, потерпілими заявлено цивільні позови на загальну суму 270367,23 гривень, а саме:

- Обслуговуючим кооперативом "Бізнес центр Ольвія" заявлено позов на загальну суму 6600 гривень;

- КП "Одеський обласний академічний російський драматичний театр" заявлено позов на загальну суму 150663,60 гривень;

- МВС України заявлено позов на загальну суму 113103,63 гривень.

Згідно з витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек, ОСОБА_7 на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 11 грудня 2007 року, реєстраційний номер майна 22344611.

03 травня 2018 року (датоване 02 травня 2018 року) старший слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 . Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року в задоволенні цього клопотання старшого слідчого було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання старшого слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000186, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив клопотання та додані до нього матеріали і прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не надано належного обґрунтування розміру шкоди, завданої ОСОБА_7 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що є свідченням відсутності підстав, визначених ч. 6 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно останнього.

З урахуванням цього колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням прокурора, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань ГПУ ОСОБА_8 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 .

Більш того, як встановила колегія суддів, безпосередньо до ОСОБА_7 , як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, жодного позову не заявлено, а в тих позовних заявах, які містяться в матеріалах судового провадження, жодної особи в якості відповідача не визначено, будь-яких доказів на підтвердження розмірів позовних вимог не приведено, причому, за формою і змістом ці позовні заяви не відповідають вимогам чинного законодавства (а. с. 63, 64, 65 69).

Згідно з п. 4 ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), і накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Оскільки жоден цивільний позивач не обґрунтував розмір свого цивільного позову і кожна із позовних заяв не містить посилання на відшкодування заподіяної шкоди саме ОСОБА_7 , то правова підстава для накладення арешту на майно останнього, передбачена ч. 6 ст. 170 КПК України, взагалі спростовується.

Таким чином, колегія судів, перевіривши матеріали судового провадження, вважає, що вони не містять достатніх та необхідних даних, які б свідчили про можливість накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 .

Отже, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4