УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року

м. Київ
справа 159/3815/17
провадження № 51-8822ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2018 року в межах кримінального провадження № 0001514 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ковель Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
Суть питання
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286 КК до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців) та остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 27 червня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінив. Призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді обмеження волі на строк 2 роки без конфіскації майна, яке є його власністю. Крім того, апеляційний суд постановив попередній вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 виконувати самостійно та виключив з мотивувальної і резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував в чому саме полягали такі істотні порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, прокурор не обґрунтував у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначені ОСОБА_4 покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, з огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 69 КК у їх взаємозв`язку.
Також, скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65, КК.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому Відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3