УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 682/1801/17
Провадження № 51-7297ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, останній раз вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на 3 місяці, звільненого 02 березня 2015 року по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від

03 листопада 2017 року переглянуто вирок цього суду від 08 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за частинами 2, 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування з випробуванням на строк 1 рік, за нововиявленими обставинами за заявою прокурора.
ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК і призначено покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 185 КК на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада

2017 року стосовно ОСОБА_4 залишено без зміни, а апеляційні скарги захисника і обвинуваченого без задоволення.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яка

не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому хвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали від 20 липня 2018 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою та доповненнями.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК визначено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Залишаючи касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 20 липня 2018 року встановив, що ця скарга не відповідає наведеним вимогам закону.
Верховний Суд звертав увагу засудженого на те, що касаційна скарга

ОСОБА_4 містить лише формальне посилання на порушення судами вимог статей 8, 9, 94, ч. 3 ст. 369 КПК, однак у ній не зазначено, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість кожного постановленого цими судами рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення

статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Засуджений у касаційній скарзі

не зазначав, чи заявлялися ним в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив,

а також, які конкретно доводи апеляційних скарг в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими. Також касаційна скарга засудженого не містила конкретних доводів щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при залишенні без зміни вироку місцевого суду із огляду на положення ст. 413 КПК.
Повторно подані ОСОБА_4 касаційна скарга з доповненнями за змістом аналогічні касаційній скарзі засудженого, яку було залишено без руху ухвалою від 20 липня 2018 року, а тому також не відповідають вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, ОСОБА_4 не зазначає, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до положень ст. 438 КПК та з урахуванням вимог статей 412-414 цього Кодексу.
Натомість засуджений посилається на однобічність і неповноту судового розгляду, не погоджується з наданою судами оцінкою доказам та заперечує правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Таким чином, ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на викладене, оскільки засуджений не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня

2018 року щодо нього, разом із усіма доданими документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3