Провадження №1-кп/127/514/18
У Х В А Л А
05 липня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

колегіально у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2017 р. за № 0000622 за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження, в який викликати сторони кримінального провадження. Вважає, що підстав для повернення обвинувального акта немає. Зазначив, що під час досудового рослідування було встановлено, що обвинувачений громадянин Республіки Молдова, однак обвинувачений під час досудового розслідування клопотань про залучення перекладача не заявляв, тому перекладач не залучався. Вважає, що права обвинуваченого порушено не було.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є громадянином Республіки Молдова, українську мову не розуміє, спілкується російською мовою та потребує допомоги перекладача. Однак під час досудового розслідування перекладач не залучався. Всі процесуальні документи, в тому числі повідомлення про підозру і обвинувальний акт, йому вручалися викладені українською мовою, тому він не розуміє їх змісту. Зазначив, що йому не зрозуміла суть обвинувачення, оскільки він недостатньо володіє українською мовою. Вважає, що таким чином було порушено його права, а тому не можливо призначити судовий розгляд кримінального провадження і обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що права обвинуваченого було порушено, оскільки не було залучено перекладача, а тому до участі в кримінальному провадженні повинен бути залучений перекладач.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 , думку якої підтримала потерпіла ОСОБА_7 , зазначила, що оскільки обвинувачений є громадянином Республіки Молдова, українську мову не розуміє та потребує допомоги перекладача, під час досудового розслідування мав бути залучений перекладач. Оскільки під час досудового розслідування перекладач не залучався, а процесуальні документи, які вручалися обвинуваченому, викладені українською мовою, тому були порушенні права обвинуваченого на захист. Вважає, що в такому випадку не можливо призначити судовий розгляд кримінального провадження і обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Так, статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист, що чітко визначено національним законодавством, в тому числі, і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що згідно вимог пункту 18 частини 3 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Пунктом 4 частини 2 статті 52 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

Згідно положень частини 1 статті 68 Кримінального процесуального кодексу України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином Республіки Молдова, проживає в м. Кишинів Республіки Молдова, про що також зазначено в обвинувальному акті. З пояснень обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що українську мову він не розуміє, спілкується російською мовою та потребує допомоги перекладача з української на російську мову, змісту вручених йому процесуальних документів, в тому числі обвинувального акта, не розуміє, оскільки вони викладені українською мовою.

Як вбачається з обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування перекладач не залучався. Всі процесуальні документи, в тому числі повідомлення про підозру і обвинувальний акт, які вручалися обвинуваченому, викладені українською мовою. Копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою володіє обвинувачений, йому не вручалися. Інших документів (наприклад, заяв обвинуваченого про відмову від перекладача), які б свідчили про належне дотримання під час досудового розслідування вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 та ч. 1 ст. 68 Кримінального процесуального кодексу України, до суду не надано.

Суд приймає до уваги твердження обвинуваченого, його захисника та представника потерпілої про те, що та обставина, що під час досудового розслідування не було залучено перекладача, а процесуальні документи, які вручалися обвинуваченому, викладені українською мовою, грубо порушує право обвинуваченого на захист.

Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень прокурора про те, що перекладач під час досудового розслідування не залучався, оскільки обвинуваченим не заявлялося відповідне клопотання. Крім того, обвинувачений вже був засуджений на території України, судовий розгляд відбувався без участі перекладача, що свідчить про те, що він розуміє українську мову та не потребує послуг перекладача.

Суд зазначає, шо вказані прокурором обставини не свідчать про те, що обвинувачений на достатньому рівні володіє українською мовою для розуміння формулювання та суті висунутого обвинувачення.
Крім того, суд зазначає, що згідно положень частини 1 статті 68 Кримінального процесуального кодексу України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача), тобто клопотання обвинуваченого не є обов`язковою умовою залучення перекладача. Також, під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений є громадянином Республіки Молдова та проживає в м. Кишинів Республіки Молдова.

Статтею 29 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Верховний Суд України у постанові №5-328кс16 від 24.11.2016 року виклав правову позицію стосовно питання повернення обвинувального акта з підстав відсутності формулювання обвинувачення, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, і звернув увагу на те, що суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд. Мотивуючи вказаний висновок Верховний Суд України врахував, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, йде мова про те, що однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином Республіки Молдова та недостатньо володіє українською мовою. У матеріалах кримінального провадження наявна розписка про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, в якій вказано, що копія обвинувального акта та копія реєстру матеріалів досудового розслідування вручалися обвинуваченому 14.05.018 року. Разом з тим, вбачається, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування викладені українською мовою. Тобто, під час досудового розслідування при складанні та затвердженні обвинувального акта не було вжито всіх заходів, необхідних для дотримання вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України щодо отримання копій документів рідною або іншою мовою, якою обвинувачений володіє, та вимог ч. 1 ст. 68 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.

Вказане позбавляє обвинуваченого права знати, в чому саме його обвинувачують, а саме, розуміння формулювання та суті висунутого обвинувачення.
Крім того, вказане позбавляє можливості сторону захисту належним чином здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду, що безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у статтю 20 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України слід повернути прокурору.
Керуючись статтями 291, 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2017 р. за № 0000622 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3