АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1394/18 Справа № 200/5495/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
Учасники судового провадження :
прокурор - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 обвинуваченого ч. 1 ст. 309 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Судом першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було повернуто прокурору, оскільки Згідно з обвинувальним актом, дії ОСОБА_6 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України.
Однак, як вбачається із обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, маючий не зняту та не погашену судимість в законному порядку, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.
Тобто правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність відносно дій обвинуваченого ОСОБА_6 та формулювання обвинувачення відносно останнього суперечить одне одному, оскільки вчинення пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.
На зазначену ухвалу прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції в наслідок порушення судом вимог кримінального закону при ухваленні судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставин кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 , та викладено у чому він обвинувачується.
Також, суд не врахував, що при зазначені прокурором у обвинувальному акті про судимості обвинуваченого, прокурор врахував і засудження у 2006 році ОСОБА_6 за ст. 309 КК України,- судимість погашено та судимість 2014 року за ст. 263 КК України, яка не утворює повторність до ст. 309 КК України.
У даному випадку, судом грубо порушені вимоги ч. 2 ст. 314, ч. 4 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки суд у ході проведення підготовчого судового засідання з незрозумілих підстав почав вивчати матеріали кримінального провадження, які згідно ч. 4 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України можуть бути надані до суду тільки після проведення підготовчого провадження та призначення судового розгляду по справі.
Прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності.
Прийняте судом рішення мотивовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.
У своїй ухвалі суд вказує на порушення п. 5 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення у обвинувальному акті не конкретизує фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме: обвинувальний акті зазначено про судимості обвинуваченого які впливають на кваліфікацію.
Відповідно до п. 5 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Отже, кримінальне процесуальне законодавство не вимагає в обвинувальному акті конкретизувати фактичні обставини кримінального правопорушення, а лише наполягає на їх викладі, а також вказує на відповідну оцінку прокурора як сторони обвинувачення «фактичних обставин кримінального правопорушення».
Відповідно до п. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального провадження правопорушення). Відповідно до п. 1 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України після виконання дій, передбачених статтею 348 Кримінального процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Згідно пп. 1, 2 ст. 358 Кримінального процесуального кодексу України, протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Учасники судового провадження мають право ставити запитання щодо документів свідкам, експертам, спеціалістам.
Суд не врахував, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставин кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 , та викладено у чому він обвинувачується.
Також, суд не врахував, що при зазначені прокурором у обвинувальному акті про судимості обвинуваченого, прокурор врахував і засудження у 2006 році ОСОБА_6 за ст. 309 КК України,- судимість погашено та судимість 2014 року за ст. 263 КК України, яка не утворює повторність до ст. 309 КК України.
У даному випадку, судом грубо порушені вимоги ч. 2 ст. 314, ч. 4 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки суд у ході проведення підготовчого судового засідання з незрозумілих підстав почав вивчати матеріали кримінального провадження, які згідно ч. 4 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України можуть бути надані до суду тільки після проведення підготовчого провадження та призначення судового розгляду по справі.
Судом у своєму рішенні взагалі не зазначено мотиви відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості згідно ст. 470, 472 КПК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні фактично ґрунтуються на підставі надуманих та викривлених висновків, які не відповідають дійсності, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону в частині ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення а тому вважає за необхідне рішення суду скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 384, 404 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4