Справа № 314/2527/18
Провадження № 1-в/314/856/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія № 55» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодружений, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

раніше судимого:
1) 11.04.1995 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст. 229-6 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 07.12.1994 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. 22.08.1997 року звільнений від відбування покарання на підставі ЗУ "Про амністію";
2) 22.12.1998 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст.ст. 140 ч. 2, 229-6 ч. 2 КК до 3 років позбавлення волі. 01.11.2001 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
3) 10.09.2004 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі.10.09.2007 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
4) 06.10.2009 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
5) 03.09.2010 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 06.10.2009 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
6) 08.12.2010 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 03.09.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі. 27.03.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
По даній справі засуджений: 30.11.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.
початок строку: 12.01.2017 року, кінець строку: 12.01.2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився.

Представник адміністрації державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55) у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, мотивуючи тим, що засуджений за весь час відбування покарання має лише одне заохочення, згідно з характеристиками з місць позбавлення волі, де засуджений відбував покарання раніше, ОСОБА_3 характеризується посередньо, тому підстав для застосування ст. 81 КК України немає.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі з 20.01.2017 року. За цей час характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має одне заохочення. На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, але виконує їх. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «духовне відродження, «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти. Відвідує бібліотеку установи. Бере участь у роботі самодіяльних організацій.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 12.01.2017 по 09.07.2017 та з 11.07.2017 по 13.08.2018.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільненнявідмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
13.08.2018