Справа № 184/981/18
Номер провадження 1-кп/184/146/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали кримінального провадження, що внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань № 0000355 від 08.05.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, на утриманні дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08.05.2018 року приблизно об 11 годині ОСОБА_3 проходив неподалік від дитячого майданчика, розташованого біля кінотеатру «Марс» по вул. Г. Середи, 11 в м. Покров Дніпропетровської області, де на землі побачив пакет, в якому знаходився медичний шприц, ємкістю 2 мл, заповнений на 1,5 мл рідиною коричневого кольору. Оглянувши вказаний медичний шприц ОСОБА_3 зрозумів, що вмістом його є наркотичний засіб - «опій ацетильований». Після цього, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання вказаного наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» ОСОБА_3 08.05.2018 року об 11 годині, знаходячись по вул. Г. Середи, 11 в м. Покров Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст.2,7,12,15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, діючи умисно, знайдений ним одноразовий медичний шприц з наркотичним засобом «опій ацетильований» підняв із землі і поклав до кишені своєї куртки, таким чином, незаконно придбав наркотичний засіб «опій ацетильований» та став зберігати при собі з метою особистого вживання без мети збуту, до моменту вилучення співробітниками поліції.

08.05.2018 року об 11 годині 20 хвилин біля будинку №11 по вул. Затишній в м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ст.263 КУпАП було затримано ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП. Під час здійснення особистого огляду ОСОБА_3 виявлено і добровільно видано останнім із кишені вдягнутої на нього куртки медичний шприц, ємністю 2 мл, заповнений на 1,5 мл рідиною коричневого кольору. Згідно з висновком експерта №1/8.6/1847 від 21.05.2018 року, вилучена у ОСОБА_3 рідина коричневого кольору масою 1,5007 г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований. Маса особливо небезпечного наркотичного засобу «опію ацетильованого» в перерахунку на суху речовину становить 0,0228 г.

Відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «опій ацетильований» віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Представник уповноваженого органу з питань пробації у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте, надав до суду досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації не перешкоджає судовому розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КПК України, визнав повністю та висловив бажання давати покази.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, у тому числі досудовою доповіддю органу з питань пробації.

З зв`язку із повним визнанням обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України), на підставі клопотання прокурора, заявленого під час судового розгляду, враховуючи думку обвинуваченого, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Судом також роз`яснено, що у такому випадку зазначені особи будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дослідження доказів обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, у тому числі дослідженням матеріалів досудової доповіді органу з питань пробації про обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду покази, що на початку травня 2018 року, точного часу та дати він не пам`ятає, він йшов через дитячий майданчик, що знаходиться біля кінотеатру «Марс» по вул. Г. Середи в м. Покров Дніпропетровської області, де на землі побачив пакет, підняв його та побачив у ньому медичний шприц, ємкістю 2 мл, заповнений на 1,5 мл рідиною коричневого кольору, відразу зрозумів, що це саме «опій ацетильований», оскільки раніше вживав його. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, знайдений одноразовий медичний шприц з наркотичним засобом поклав до кишені своєї куртки, для особистого вживання, та пішов в напрямку місця проживання. Проте, пройшовши 20-30 метрів був затриманий працівниками відділу поліції за вчинення адміністративного правопорушення. Під час здійснення особистого огляду добровільно віддав наркотичний засіб працівникам поліції. У вчиненому злочині щиро розкаявся.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, доведена повністю. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра та лікаря - нарколога з діагнозом «наркоманія», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, має неофіційні випадкові заробітки в якості газоелектрозварювальника у м. Києві, офіційно не одружений, дітей не має, раніше не судимого, із середнім рівнем вчинення повторного кримінального правопорушення та середнім ризиком небезпеки для суспільства.

Судом визнається обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.65 КПК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 Кримінального процесуального кодексу України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речовий доказ, а саме одноразовий медичний шприц, ємністю 2 мл., в якому знаходиться рідина коричневого кольору масою 1,5007 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0228 г, який переданий в камеру схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у сумі 1144 гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1