Справа № 591/2040/17
Провадження № 1-кс/591/3670/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу представника АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» ОСОБА_5 на постанову слідого в ОВС слідчого судділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000020, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій зазначав про те, що тільки 08.08.2018 року вони отримали оскаржувану постанову, що має вихідний номер, який повністю співпадає з вихідними номерами, за якими раніше направлялись постанови про закриття кримінального провадження, що ставить під сумнів реєстрацію такої вихідної кореспонденції та вказує на допущені порушення правил діловодства прокуратури Сумської області. Крім того, не дивячись на те, що раніше вже двічі скасовувались постанови про закриття кримінального провадження і слідчими суддями вказувалось на неповноту проведеного досудового розслідування, слідчий прокуратури знову: навіть, не намагався перевірити обставини, які було зазначено у заяві про злочин та які в силу вимог ст.91 КПК України підлягають доказуванню; з моменту оголошення слідчим суддею рішення не вчинив жодної слідчої та процесуальної дії, на необхідність проведення яких вказували вони, як потерпіла сторона, та слідчі судді у постановах. Сама постанова в мотивувальній частині містить значну кількість суб`єктивних, взаємовиключних тверджень слідчого щодо оцінки отриманих під час слідчих та оперативно-розшукових дій доказів, що ставить під сумнів законність та об`єктивність прийнятого рішення. За таких обставин, просив скасувати винесену у кримінальному провадженні №000020 постанову про закриття провадження від 31.07.2018 року як незаконну та необґрунтовану.

В судовому засіданні представник АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» скаргу підтримала у повному обсязі. Звертала увагу, що 5 липня 2018 року вона особисто знайомилась з матеріалами кримінального провадження №000020 та впевнилась у тому, що з березня 2018 року по дату ознайомлення слідчим не було вчинено жодної слідчої чи процесуальної дії, а також не вжито жодних заходів на виконання ухвал слідчих суддів, якими вже скасовувались постанови про закриття провадження, не встановлено причини порушення ОСОБА_7 вимог КПК тощо. 09.08.2018 року, після отримання постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року, вона знову намагалась ознайомитись з матеріалами, проте, їй повідомили, що слідчий ОСОБА_6 знаходиться у відпустці, тому матеріали їй не мають можливості надати. Також звертала увагу, що і на сьогоднішній день матеріали для ознайомлення їй не надано. Проте, навіть, з винесеної постанови вбачається, що таке рішення є передчасним, необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Ненадання слідчому судді матеріалів кримінального провадження вважала зловживанням з боку прокуратури Сумської області.

Представник прокуратури Сумської області заперечував проти скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року, вважав, що за відсутності матеріалів слідчий суддя не може ухвалити об`єктивне рішення. Зазначав, що про судове засідання та наявність скарги йому повідомили безпосередньо у день засідання, тому він не мав можливості відшукати матеріали, вивчити їх та сформувати позицію. Щодо питання присвоєння однакового номеру на супровідних листах до оскаржуваної постанови зазначав, що таке передбачено інструкціями з діловодства прокуратури і що по кожному кримінальному провадженню заводиться одна наглядова справа з одним номером та саме з цим номером і направляється уся вихідна кореспонденція по справі, лише змінюються дати відправлення такої кореспонденції.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів, скарга надійшла до Зарічного районного суду м. Суми 17.08.2018 року. Цього ж дня відповідною ухвалою слідчого судді було відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 20.08.2018 року, а учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

В судовому засіданні 20.08.2018 року представник СВ прокуратури Сумської області ОСОБА_8 просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю надати матеріали кримінального провадження №000020, оскільки ОСОБА_6 знаходиться у відпустці та кримінальне провадження закрито у його сейфі.

Враховуючи такі обставини, слідчий суддя відклала розгляд скарги та, задовольняючи клопотання представника прокуратури зазначила про те, що наступного разу неподання матеріалів слідчому судді буде розцінено як зловживання процесуальними правами та скаргу буде розглянуто на підставі поданих документів.

Між тим, ані до судового засідання, яке призначено на 27.08.2018 року, ані в судове засідання 27.08.2018 року представники прокуратури матеріали кримінального провадження слідчому судді не надали, не вказавши жодних поважних причин неможливості надання матеріалів. Натомість, перебування слідчого чи прокурорів у відпустці, у відрядженні, на навчанні тощо не є поважною причиною ненадання слідчому судді матеріалів.

Наведене свідчить про прояв неповаги до суду та учасників судового розгляду, умисне затягування розгляду скарги, підриває авторитет прокуратури, призводить до безпідставних порушень процесуальних строків розгляду справи за скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, є неприпустимим і за вказаних обставин було визнано слідчим суддею як зловживання процесуальними правами.

При цьому слідчим суддею прийнято рішення про слухання скарги за відсутності матеріалів кримінального провадження, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, якими, зокрема, передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ст. 22 КПК України) та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що з 17.01.2017 року слідчим відділом прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке було внесено до ЄРДР за №0000020, за попередньою правовою кваліфікацією: ч.1 ст.365 КК України, за фактом перевищення повноважень слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , які виразились у втраті речових доказів у кримінальному провадженні №0004809.

Також вбачається, що слідчими вже неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались ухвалами слідчих суддів від 12.07.2017 року та від 05.12.2017 року.

Зокрема, відповідно до ухвали слідчого судді від 12.07.2017 року, підставою для скасування постанови про закриття від 29.03.2017 року стало те, що слідчий не з`ясував причини та підстави порушення слідчим ОСОБА_7 вимог ч.9 ст. 100 КПК України щодо винесення постанов про повернення речових доказів гр. ОСОБА_9 18.10.2016, 24.10.2016 та 22.11.2016, тобто, вчинення процесуальних дій та винесення процесуальних документів поза межами досудового розслідування (більше ніж через 10 днів після закриття кримінального провадження), а також виходячи за межі своєї компетенції та службових повноважень, бо згідно КПК доля речових доказів після закриття кримінального провадження вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, а не слідчим. Крім того, слідчий суддя вказав на те, що слідчим не було надано оцінки процесуальним діям слідчого ОСОБА_7 в частині відповідності ч.1 ст.40 КПК України, відповідно до якої слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

В ухвалі слідчого судді від 05.12.2017 року констатовано те, що після скасування постанови слідчим жодної слідчої чи процесуальної дії не вчинено, слідчий не намагався перевірити обставини, які було зазначено у заяві про злочин та які підлягають згідно ст.91 КПК України доказуванню і не виконав завдання кримінального провадження, а просто зі спливом 4 місяців 12 днів прийняв чергову постанову про закриття кримінального провадження, в якій: вступна, мотивувальна та резолютивна частина повністю повторює зміст попередньої постанови від 29.03.2017 року ( різниця лише у даті винесення постанови).

У винесеній черговій постанові про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року, що є предметом скарги, яка розглядається у даному провадженні, слідчий знову не надає оцінки вищезазначеним процесуальним діям ОСОБА_7 , а лише обмежується вказівкою на те, що за порушення вимог КПК ОСОБА_7 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, закриваючи кримінальне провадження, слідчий стверджує про те, що у діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, оскільки факт завдання істотної шкоди ОСОБА_7 інтересам АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» свого підтвердження не знайшов.

При цьому, такі твердження і висновки слідчий зробив лише вказавши у постанові, що кошти витрачені підприємством на залучення адвоката у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого здійснювала ОСОБА_7 , не можна вважати шкодою та між поверненням ОСОБА_7 речового доказу та залученням адвоката відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Натомість, в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» зазначав, що в результаті незаконного повернення ОСОБА_7 речових доказів незворотньо втрачено всю здобуту під час досудового розслідування доказову базу, що в подальшому унеможливило правоохоронним органам довести вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.362 КК України,а АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» втратило можливість відновити порушені охоронювані законом інтереси і що саме в цьому полягає істотна шкода.

Тобто, в даному випадку, потерпілі вказують, що шкідливі наслідки настали саме внаслідок незаконного повернення ОСОБА_7 речових доказів: електронних носіїв інформації, на яких містилась комерційна таємниця АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», яку викрала ОСОБА_10 . Витрати ж адвоката, як вбачається з матеріалів, це ті витрати, які понесла потерпіла сторона для відновлення своїх порушених прав.

Слідчий же у постанові про закриття кримінального проваджені від 31.07.2018 року лише звертає увагу на те, що по повернутим слідчим ОСОБА_7 електронним носіям інформації експертиза у сфері інтелектуальної власності не проводилась, тому, на його переконання, не можливо категорично стверджувати, що слідчим ОСОБА_7 повернуто електронні носії інформації, на яких містилась комерційна таємниця АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», яку викрала ОСОБА_10 .

При цьому, як стверджувала представник скаржника, з метою з`ясування обставини заподіяння істотної шкоди жодних процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні не було здійснено і такі твердження не спростовані прокуратурою.

У постанові Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року у справі № 5-99кс16 роз`яснено, що диспозиція ст. 365 КК України, якою передбачено відповідальність за заподіяння може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Заподіяння такої істотної шкоди нематеріального характеру вирішується органами досудового слідства та судом у кожному окремому випадку з урахуванням конкретних обставин справи. При вирішенні цього питання необхідно враховувати ступінь негативного впливу протиправного діяння на нормальну діяльність органів влади та управління, роботу підприємств, установ та організацій, характер завданої ним нематеріальної шкоди, кількість потерпілих громадян, тяжкість заподіяної ним фізичної, моральної шкоди тощо.

Судова практика визнає істотною таку шкоду, яка полягає в обмеженні основних конституційних (виборчих, трудових, житлових) прав і свобод особи, у підриві престижу та авторитету органів державної влади та місцевого самоврядування, у порушенні громадської безпеки та громадського порядку, у створенні обстановки та умов, що утруднюють підприємствам, установам та організаціям виконання їх основних функцій, тощо.

Істотною практика визнає і шкоду, що настає у разі використання службовою особою свого службового становища для: а) сприяння чи потурання вчиненню злочину іншими особами; б) вчинення поряд зі службовим, іншого злочину; в) приховування злочину, раніше вчиненого нею самою чи іншими особами.

Проте, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, всіх цих обставин слідчий не з`ясовував, а, встановивши те, що слідчий ОСОБА_7 порушила вимоги КПК та без ухвали суду повернула речові докази кримінального провадження №0004809, не вчинив жодної слідчої чи процесуальної дії з метою перевірки обставин, про які вказував заявник, подаючи заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме: які конкретно наслідки для підприємства настали в результаті таких дій ОСОБА_7 , чи можна обчислити та підтвердити розмір завданої підприємству шкоди, чи є такі наслідки істотною шкодою.

За таких обставин, висновок слідчого про відсутність істотної шкоди в діях ОСОБА_7 , передбаченої диспозицією ч. 1 ст. 365 КК України, та необхідність закриття кримінального провадження є передчасними, недостатньо обґрунтованими та мотивованими, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000020 від 31.07.2018 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1