Провадження 1-кп/522/953/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0008596 від 24.09.2015 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітніх синів 2008 2016 року народження, перебуває у цивільному шлюбі, працевлаштований водієм за договором підряду, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

захисник- ОСОБА_6

потерпіла- ОСОБА_7

представники потерпілої - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

обвинувачений - ОСОБА_4

УСТАНОВИВ:

24.09.2015 року приблизно о 09 годині 55 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з двома невстановленими особами чоловічої статі, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, прибули і зупинилися на автомобілі марки "Toyota Land Cruiser" р/н НОМЕР_1 , на внутрішньодворовому проїзді між будинками № 47 та № 49/1, розташованими по Фонтанській дорозі в м. Одесі, з метою викрадення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлення її за адресою: м. Одеса, вул. Урожайна, 28 Д.

Реалізуючи злочинний умисел, розподіливши між собою ролі, о 10 годині 15 хвилин двоє вищевказаних осіб чоловічої статі відкрито, проти волі ОСОБА_7 , яка йшла вздовж проїжджої частини Фонтанської дороги напроти вищевказаних будинків, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, заштовхнули останню до автомобілю марки "Toyota Land Cruiser" р/н НОМЕР_1 , за кермом якого сидів ОСОБА_4 , після чого перевезли ОСОБА_7 проти її волі до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно о 10 годині 30 хвилин потерпілій надали змогу покинути будинок, перевізши ОСОБА_7 до місця, де її було викрадено.

В подальшому двоє вищевказаних осіб чоловічої статі зникли з місця злочину, а ОСОБА_4 був зупинений екіпажем патрульної служби.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №2387 від 29.09.2015 року останній спричинено легкі тілесні ушкодження, що виразилось у синцях обох плечей, які утворилися від здавлювання тупими, твердими предметами, якими могли бути пальці рук. Вказані ушкодження можуть відноситись до подій 24.09.2015.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України за ознаками: незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.146 України визнав у повному обсязі, та пояснив, що підтверджує викладені в обвинувальному акті обставини незаконного викрадення потерпілої ОСОБА_7 24.09.2015 біля 09 години разом із двома іншими особами з метою доставлення її на автомобілі марки "Toyota Land Cruiser" р/н НОМЕР_1 до помешкання за адресою: АДРЕСА_2 . На той час невірно оцінював свої дії з юридичної точки зору, не вважаючи їх кримінально карними, однак, наразі усвідомив свій вчинок, щиро розкаюється, приносить вибачення потерпілій та обіцяє у майбутньому не вчинювати нових злочинів. При цьому просить суворо його не карати, з огляду на наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, та застосувати акт амністії.

Вина ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами:

Показаннями потерпілої:

Потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що знайома з ОСОБА_4 , оскільки вони раніше працювали на ОСОБА_11 , він був його охоронцем та особистим водієм. За розпорядженням ОСОБА_11 , він міг куди-небудь її відвезти. 24.09.2015 року приблизно о 10 годині 15 хвилин вона виходила зі свого будинку по АДРЕСА_3 та йшла до своєї машини, яку було припарковано біля дороги. В цей час зі сторони ОСОБА_12 провулку виїхала машина. Вона обернулася, та побачила що в її сторону рухаються двоє людей міцної статури, схожі на охоронців, з сумками маленького розміру, вона знала, що в них могла бути зброя, оскільки такі були у охоронців ОСОБА_11 , вони почали бігти до неї. Потерпіла почала кричати, оскільки не могла втекти, чоловіки почали затягувати її в машину, проти її волі, вона до останнього впиралась ногами в передню частину машини. Коли її затягнули до машини, один із нападаючих забрав її рюкзак та сів попереду. Інший тримав її за корпус. За кермом вона побачила ОСОБА_4 , який одразу заблокував двері автомобіля та здійснив поворот через подвійну суцільну лінію, почав рухатись в сторону 7-ої станції Фонтанської дороги та відвіз її до будинку по АДРЕСА_2 , який вона знала, оскільки це був будинок ОСОБА_13 . Останній раніше був у шлюбі з її сестрою, у 2014 році вони розлучились, були численні судові спори щодо поділу спільного майна, він часто погрожував їх родині. Весною 2014 року ОСОБА_14 почав спільно проживати з ОСОБА_15 . 21.09.2015 року у неї з ОСОБА_16 відбулась письмова лайка в соціальній мережі instagram, через те, що ОСОБА_7 захищала свою сестру, оскільки ОСОБА_16 обубліковала фото, де сиділа на письмовому столі доньки її сестри. ОСОБА_16 почала їй погрожувати та написала, що направить до неї своїх водіїв, які з нею розберуться. Потім ОСОБА_17 також їй написав, щоб вона мовчала. Коли її заштовхнули до машини, вона згадала про цей випадок та почала боятися за своє життя, оскільки знала, що в машинах ОСОБА_13 завжди знаходилась зброя. Біля будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 штовхнув її в спину і наказав виходити з машини в сторону заднього входу до будинку. Один з нападників залишився біля автомобіля, двоє інших повели її до будинку та сказали зачекати біля двері. Один із нападників залишився з нею, пізніше вийшла ОСОБА_16 , сказала їй заходити та вимагала просити в неї вибачення, оскільки вона привселюдно її образила, тому що, якщо приїде ОСОБА_18 то їй це дорого обійдеться. Вона сказала, що їй нема за що вибачатись і ОСОБА_16 пішла на кухню, яка знаходилась біля виходу. Потерпіла почала панікувати та хотіла вийти, відштовхнути нападника але він її не випускав. Потім повернулась ОСОБА_16 , спитала де ОСОБА_4 , щось сказала нападнику, який наказав їй повертатись до машини, вона була налякана, тому не чинила опору та послухалась. На тому ж автомобілі, вони виїхали в сторону 7-ої станції Фонтанської дороги, в цей момент вона побачила, як по іншій стороні дороги їде поліцейський автомобіль, на якому ввімкнено сирену, він змінив напрямок руху в їх ряд та почав їхати за ними. В цей момент ОСОБА_19 з нападниками почав нервувати, під`їхав до її будинку та сказав виходити. Потім під`їхали поліцейські та запитали, чи було на неї здійснено напад, вона підтвердила та сіла в машину для надання показів. На шостій станції Фонтанської дороги ОСОБА_20 висадив нападників. В подальшому ОСОБА_4 , проїхав далі , висадив двох нападників та був зупинений екіпажем патрульної служби. Пізніше вона дізналась, що був свідок її викрадення, який повідомив про це поліцейський патруль.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , який показав суду, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 він раніше не був знайомий. 24.09.2015 року він керував своїм автомобілем «Хюндай» держномер НОМЕР_2 , рухався з сторони 5-ї станції Фонтанської дороги в сторону 7-ї та біля будинку почув гучний жіночий крик, побачив чорний позашляховик без номерів та став свідком як двоє чоловіків заштовхують жінку в автомобіль проти її волі. Він змінив напрямок руху та вирішив поїхати за цим автомобілем, водія автомобіля він не бачив, той виїзджав через подвійну суцільну, в той же час він почав телефонувати на «102», ніхто не відповідав, доїхав до перехрестя з вул. Посмітного та на світлофорі побачив вже три чорних позашляховика, один із них поїхав в сторону 81ої школи , два інших прямо, він поїхав за двома, наздогнавши їх, зрозумів, що поїхав не за тими позашляховиками, оскільки в них були тільки водії. Біля 10.25 він повідомив патруль поліції про все, що бачив, залишив свій номер телефону, згодом його запросили до Шевченківського ВП для надання показів.

Документами:

- Висновком судово-медичної експертизи №2387 стосовно ОСОБА_7 від 29.09.2015, згідно якого останній спричинено легкі тілесні ушкодження, що виразилось у синцях обох плечей, які утворилися від здавлювання тупими, твердими предметами, якими могли бути пальці рук. Вказані ушкодження можуть відноситись до подій 24.09.2015.

- Протоколом огляду та відтворення відеозапису від 02.10.2015 року, на якому зафіксовано події, які відбувались 24.09.2015 за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та двох невстановлених осіб, наданих ТОВ «Юридична компанія «Пролекс груп», адвокатом ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , УПС МВС у м. Одеса

- Протоколом тимчасового доступу до речей і документів , складеного слідчим від 19.10.2015 року відповідно для якого встановлена інформація стосовно мобільних номерів НОМЕР_3 .

-Повідомленням №48319 за номером 102 від 24.09.2015 року, прийнятим о 10 годині 30 хвилині про те, що за адресою: м.Одеса, вул. Фонтнаська дорога, 47, невідомі посадили дівчину до автомобіля «Toyota Land Cruiser» чорного кольору без реєстраційних номерів.

-
- Описом речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 19.10.2015 року, а саме інформація у цифровому вигляді стосовно мобільного номеру: НОМЕР_3 , записана на цифровий носій DVD диск.

Речовими доказами:
- слід взуття та фрагмент волосся, виявлені в автомобілі марки «Тойота Ленд Крузер» р/н НОМЕР_1 » яким керував ОСОБА_4 в салоні якого виявлено та вилучено слід взуття, опечатаний в експертний пакет №0216189, один фрагмент волосу, опечатаний в паперовий конверт.
- відеозаписи на яких зафіксовано події, які відбувались 24.09.2015 за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та двох невстановлених осіб.

Наведені докази узгоджуються між собою є належними, допустимими та в повному обсязі доводять вину ОСОБА_4 у здійсненні незаконному викраденні ОСОБА_7 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Покази свідка ОСОБА_23 суд не враховує в якості доказів, оскільки з технічних причин показання останнього не відтворюються на технічному носії інформації, у зв`язку з чим судом було ухвалено рішення про зміну обсягу дослідження доказів.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.146 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України, є злочином проти волі особи середньої тяжкості.

ОСОБА_4 з вищою освітою, перебуває в незареєстрованому шлюбі, має реєстрацію та постійне місце проживання, веде спільний побут з громадянкою ОСОБА_24 , має на утриманні неповнолітнього та малолітнього синів 2008 та 2016 року народження, працевлаштований водієм за договором підряду, позитивно характеризується за місцем роботи. Раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, за період судового розгляду кримінального провадження не вчиняв нових злочинів, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, намагався частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду та вибачився. Протиправні дії обвинуваченого не були тривалими та не носили системний характер.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_4 покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені

З огляду на викладене, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинені ним злочини, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду його подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про застосування до ОСОБА_4 акту амністії, то в його задоволенні необхідно відмовити, оскільки, згідно п.е ст.9 Закону амністія не застосовується, зокрема, до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, яких засуджено за незаконне позбавлення волі або викрадення людини при обтяжуючих обставинах (частини друга і третя статті 146 КК України 2001 р; частина друга статті 123 КК України 1960 р.). Враховуючи викладене, до підсудного ОСОБА_4 застосування амністії неможливо.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про вішкодування заподіяної злочином моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди.Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану...».

В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , спрямованих проти волі ОСОБА_7 , їй було завдано легких тілесних ушкоджень, що виразилось у синцях обох плечей, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи. Крім того, потерпіла також зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася у емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, відчуття страху, внаслідок чого у ОСОБА_7 відбулось порушення звичайного укладу життя.
Тому суд вважає, співмірним заподіяній шкоді стягнення на користь потерпілої з обвинуваченого грошових коштів у сумі 50 000 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1-380 КПК України, ст.1-90 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_4 судовий збір, що складає 704, 80 грн. ( сімсот чотири гривні) 80 копійок на користь держави.

Речові докази:
- слід взуття та фрагмент волосся знищити;

- відеозаписи на яких зафіксовано події, які відбувались 24.09.2015 за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та двох невстановлених осіб зберігати у матеріалах справи.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя:

17.05.2018