Справа № 488/706/18
Провадження № 1-кп/488/208/18
В И Р О К
іменем України

09.11.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Антонівка Доманівського району Миколаївської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює у ФОП Цимбаліста вантажником, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий 16 березня 2018 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м.Кіровськ Луганської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, працює у ФОП Калоєва барменом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року за № 0000316,

в с т а н о в и в :

11 лютого 2018 року в період з 01 год. 00 хв. до 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходилися неподалік Миколаївської міської лікарні № 5, що розташована по проспекту Богоявленському, 336, в місті Миколаєві, де побачили ОСОБА_7 .

Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, вступивши у попередню змову, спрямовану на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_7 .

Застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров?я, що виявилося у нанесенні ОСОБА_8 удару ногою в спину ОСОБА_7 , від якого останній впав, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито викрали належне потерпілому майно, а саме:

- мобільний телефон «LG E425» вартістю 1 030 грн.,

- шкіряний гаманець вартістю 600 грн. із грошовими коштами в сумі 120 грн.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця події зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 750 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю і показав, що у вищевказані день та час він з ОСОБА_10 прогулювалися неподалік лікарні, де побачили потерпілого. ОСОБА_10 запропонував викрасти у потерпілого майно. Вони наздогнали ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вдарив того ногою у спину, від чого потерпілий впав. ОСОБА_10 обшукав потерпілого, виявив у нього мобільний телефон, який залишив собі, і гаманець без грошей, який передав ОСОБА_12 . Після чого вони залишили місце події. Згодом він відшкодував потерпілому 700 грн.

Аналогічні показання були дані ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 27 лютого 2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю, в цілому погодився із показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , втім зауважив, що ідея пограбувати потерпілого прийшла їм обом одночасно, і обшукували потерпілого вони удвох.

Аналогічні показання були дані ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 27 лютого 2018 року.

Потерпілий ОСОБА_7 під час розгляду справи показав, що у зазначені день та час він повертався додому після святкування дня свого народження. Він перебував у стані легкого алкогольного сп?яніння. В якийсь момент, проходячи навпроти лікарні, він відчув удар в спину, від якого впав на землю. Після того йому нанесли ще до п?яти ударів в область голови та обличчя, від одного з яких він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то виявив пропажу мобільного телефону LG, портмоне та 120 грн. Також в нього були розбиті ніс та губа. В лікарні він не лікувався. Згодом йому відшкодували 900 грн. грошима та повернули мобільний телефон. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених не має, не наполягав на призначенні їм суворого покарання.

Аналогічні показання були дані ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 23 лютого 2018 року.

З протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 11 лютого 2018 року слідує, що того ж дня приблизно о 02 год. 00 хв. за адресою: м.Миколаїв, пр.Богоявленський, 336, невстановлена особа відкрито заволоділа мобільним телефоном «LG 425» вартістю 900 грн. та грошовими коштами у сумі 120 грн.

Як слідує з виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 11 лютого 2018 року, ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп?яніння, показники алкотестеру 1, 81 проміле.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи від 22 лютого 2018 року № 52 у ОСОБА_7 якихось тілесних ушкоджень не виявлено.

З протоколу огляду місця події від 11 лютого 2018 року та фототаблиці до нього слідує, що була оглянута ділянка місцевості за адресою: м.Миколаїв, пр.Богоявленський, 336, біля Миколаївської місцевої лікарні № 5.

У відповідності до заяви ОСОБА_8 без дати останній добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «LG Е425» імей-код НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору.

Згідно з розпискою потерпілого ОСОБА_7 від 17 лютого 2018 року останній одержав від працівників поліції зазначений вище мобільний телефон.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і кваліфікує їхні дії в межах пред?явленого обвинувачення як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично відноситься до показань потерпілого ОСОБА_7 в тій частині, що йому були нанесені численні удари, від яких він втратив свідомість, оскільки медичними документами наявність у потерпілого тілесних ушкоджень не підтверджена.

Також суд, зважаючи на дані, що характеризують особи обвинувачених, про які йтитиметься нижче, більше схильний довіряти показанням обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, що ідея пограбувати потерпілого виникла саме у ОСОБА_8 .

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд бере до уваги, що вони вчинили умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення.

В той же час суд відмічає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю визнали свою вину у вчиненому, розкаялися, вжили активних заходів до повного відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, обидва офіційно працевлаштовані; ОСОБА_8 за місцем останнього проживання характеризується задовільно, ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем навчання та місцем роботи виключно з позитивного боку.

ОСОБА_8 після вчинення правопорушення одружився, має сім?ю та на утриманні малолітню дитину.

В той же час суд бере до уваги, що ОСОБА_8 раніше судимий за злочин аналогічної спрямованості і вчинив дане кримінальне правопорушення в період, коли інша справа щодо нього перебувала у провадженні суду.

Обставин, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, зважаючи на особистості обвинувачених та ступінь участі кожного у вчиненні кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах санкції відповідної норми кримінального закону, а ОСОБА_9 із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції відповідної норми.

При цьому, також зважаючи на сукупність пом`якшуючих покарання обставин, молодий вік обвинувачених, думку потерпілого, який не наполягав на їх суворому покаранні, суд схиляється до думки, що досягти мети виправлення останніх та запобігти вчиненню ними нового злочину можливо без ізоляції їх від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України вони можуть бути звільнені від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речові докази суд вирішує за правилами п.1 ч.6 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

В порядку ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16 березня 2018 року, більш суворим, призначеним даним вироком, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, та покласти на нього обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ мобільний телефон марки «LG Е425» чорного кольору, імей-код НОМЕР_1 , що переданий на зберігання під розписку ОСОБА_7 , залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1