АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/3346/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/355/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, заступника прокурора Харківської області, обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, з вищою освітою, непрацюючої, незаміжньої, в силу ст. 89 КК України несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 191 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-управлінських повноважень строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-управлінських повноважень строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 12, 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання, призначеного за ст. 366 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно вироку, ОСОБА_7 призначена на посаду директора Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова на підставі розпорядження № 2321 від 23.06.2009 голови Комінтернівської районної в м. Харкова ради ОСОБА_8 з присвоєнням їй 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як таку, що пройшла за конкурсом надавши їй право першого підпису. Одночасно ОСОБА_7 підписана присяга посадової особи місцевого самоврядування.
Згідно п. 14 положення про Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова, затвердженого рішенням 37 сесії Комінтернівської районної в місті Харкові ради 5 скликання від 24.12.2010 - № 273, директор Центру керує його діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Центр завдань, законність прийнятих ними рішень, видає у межах своєї компетенції накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання, розпоряджається коштами центру в межах затвердженого кошторису, тобто є службовою особою.
Згідно розпорядження Харківського міського голови від 07.10.2011 № 4755, з 03.10.2011 директору Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_7 присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
У подальшому 03.06.2013 ОСОБА_7 попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції, щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби».
ОСОБА_7 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, підписала наказ № 54-к від 01.07.2013. згідно якого з 03.07.2013 ОСОБА_9 прийнятий до Центру на посаду фахівця із соціальної роботи без категорії, у подальшому, згідно наказу № 63-к від 05.08.2013 на аналогічну посаду прийнято ОСОБА_10 .
Вказані особи у Центрі фактично не працювали, жодної роботи не виконували, заробітну плату не отримували, у цей період часу працювали неофіційно на інших роботах, до Центру написали заяви про прийняття на роботу та надали особисті документи з метою офіційного працевлаштування та отримання трудового стажу, але за проміжок часу з липня по листопад 2013 року ОСОБА_9 нарахована заробітна плату у сумі 8187,39 грн., ЄСВ 3023,10 грн., ОСОБА_10 нарахована заробітна плата у сумі 7414,71 грн., ЄСВ 2603,87 грн. Вказані кошти перераховувались на електроні банківські картки ПАТ «Банк золоті ворота» видані вищевказаним особам, однак фактично банківські картки та персональні дані до них, у тому числі «PIN» код знаходились у директора Центру ОСОБА_7 , яка у вказаний період часу знімала з них грошові кошти та у подальшому використовувала у власних цілях.
Таким чином, директор Центру ОСОБА_7 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи умисел на привласнення грошових коштів, які мали бути використані у якості компенсації за роботу працівникам Центру використовуючи своє службове становище видала накази про прийняття ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на посаду фахівців Центру, при цьому усвідомлювала, що вказані особи жодної роботи у вказаному Центрі виконувати не будуть, заробітну плату вказаних працівників зможе привласнити та тим самим використовувати у власних цілях, а у подальшому, реалізувавши свій злочинний намір привласнила грошові кошти, які нараховувались Центру у якості заробітної плати та сплати ЄСВ, чим завдала матеріальних збитків Державі в особі Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова на загальну суму 21228,37 грн..
Таким чином, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем привласнила чуже майно, тобто вчинила кримінальне правопорушення ( злочин), передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 призначена на посаду директора Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова на підставі розпорядження № 2321 від 23.06.2009 голови Комінтернівської районної в м. Харкова ради ОСОБА_8 з присвоєнням їй 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як таку, що пройшла за конкурсом надавши їй право першого підпису. Одночасно ОСОБА_7 підписана присяга посадової особи місцевого самоврядування.
Згідно п.14 положення про Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова затвердженого рішенням 37 сесії Комінтернівської районної в місті Харкові ради 5 скликання від 24.12.2010 № 273 директор Центру керує його діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Центр завдань, законність прийнятих ними рішень, видає у межах своєї компетенції накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання, розпоряджається коштами центру в межах затвердженого кошторису, тобто є службовою особою.
Згідно розпорядження Харківського міського голови від 07.10.2011 № 4755 з 03.10.2011 директору Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_7 присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
У подальшому 03.06.2013 ОСОБА_7 попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції, щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби».
Так, у 2013 році, точна дата не встановлена, директор Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_7 , будучи службовою особою та достовірно знаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 жодної роботи у центрі не виконували, з метою приховання достовірних даних, склала та видала неправдиві офіційні документи, а саме 2 окремі сертифікати згідно яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пройшли навчання (72 години) кожний, для фахівців із соціальної роботи за програмою «Особливості роботи соціальних працівників з кризовими сім`ями». Вказані сертифікати ОСОБА_7 засвідчила печаткою Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова та особистим підписом. Вказані сертифікати ОСОБА_7 у подальшому долучила до особових справ ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також шляхом підроблення, тобто наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_10 , замість неї розписувалась у журналі обліку робочого часу працівників ЦСССДМ за період часу з 01.08.2013 по 19.11.2013 включно, що має номенклатурний номер 02-24.
Таким чином, ОСОБА_7 , будучи службовою особою склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а також підробила офіційні документи, тобто вчинила кримінальне правопорушення ( злочин), передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.
В апеляційній скарзі із зміненими доводами заступник прокурора Харківської області просить вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.07.2017 скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої , через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вказує на необґрунтоване застосування ст. 75 КК України та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Також зазначає, що судом не застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання, оскільки ОСОБА_7 була раніше засуджена вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.12.2014 року. Зазначає, що судом не були розглянуті клопотання ОСОБА_7 про перевірку її версії подій, чим порушено її право на захист.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати та виправдати її. Про її невинуватість свідчать ті обставини, що працевлаштування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було законним; не встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали в той період в іншому місці ;до її посадових обов`язків не входило нарахування заробітної плати; не встановлено доказів зняття нею грошових коштів за банківських карток ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Судом відмовлено в проведенні перевірки її заяви про злочинні дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відмовлено в проведенні почеркознавчої експертизи підписів в журналі обліку робочого часу , проте зроблено висновок що в період з 1.08.2013 року по 19.11.2013 року вона розписувалась замість ОСОБА_10 . Зазначає, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 надали неправдиві показання, обмовивши її.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області та просив призначити новий розгляд в суді першої інстанції і заперечував проти апеляції обвинуваченої, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляцію та заперечувала проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст. 366 КК України.

Не погоджуючись із висновками суду, ОСОБА_7 при апеляційному розгляді, свою провину у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті не визнала. Вказувала, що приймала на роботу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на законних підставах, за їхніми заявами та наданими результатами медогляду і сертифікатів із нарко- психдиспансерів. Свою роботу соціальних працівників вони виконували, вона їх бачила в ЦСССДМ, в журналі обліку робочого часу є їхні підписи . Нарахування заробітної плати здійснював бухгалтер ОСОБА_11 . Грошей з банківських карток вказаних працівників вона не отримувала. Вилучену у неї банківську картку ОСОБА_10 їй передала директор Харківського міського ЦСССДМ «Довіра» ОСОБА_13 . Не заперечуючи факт заповнення сертифікатів про навчання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначала, що після закінчення курсу навчання бланки сертифікатів були надані для заповнення за місцем роботи слухачів курсів.
Судом перевірялась версія ОСОБА_7 шляхом допиту названих нею осіб в судовому засіданні.
Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що через знайомого влаштувався на роботу до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова для отримання трудового стажу. ОСОБА_7 роз`яснила, що йому треба буде зробити зарплатну картку в банку «Золоті ворота» та розписатися за техніку безпеки. Ніяку роботу в Центрі він не повинен був виконувати, а повинен був лише формально рахуватися працівником Центру. При оформленні зарплатної картки, йому повідомили, що картку надішлють за місцем працевлаштування. Про картку він більше не цікавився. Дану картку йому повернула ОСОБА_7 після того, як він звільнився. Заяву про звільнення він написав в кабінеті ОСОБА_7 .. В Харківському міському Центрі він був один раз разом з ОСОБА_7 та начальником міського Центру.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що влаштувалася до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова для того, щоб їй йшов трудовий стаж, а заробітна плата її не цікавила. Для цього вона звернулася до своєї сусідки , яка працювала в даному Центрі та надала їй перелік документів, які були необхідні. Пізніше їй повідомили, що в Центрі триває перевірка та їй необхідно звільнитися, після чого її звільнили. Заробітну плату вона не отримувала та документи до банку для отримання банківської картки не подавала, на руки зарплатну банківську картку не отримувала. Оскільки до Центру вона ніколи не з`являлась, то особисто не підписувала жодних документів, заяв та паперів. В Центрі вона формально працювала з серпня по листопад 2013 року, після чого, їй повернули трудову книжку з відміткою про її звільнення за власним бажанням.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те , що судом не було встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали в іншому місці, не спростовують їх покази про те, що вони за домовленістю із обвинуваченою не виконували роботу в Центрі, а тому , на думку колегії суддів, є безпідставними.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що вона працює директором Харківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді «Довіра». ОСОБА_7 безпосередньо їй підпорядкованою не була, а підпорядковувалась директору Департаменту у справах сім`ї, дітей та молоді Харківської міської Ради. Центр «Довіра» взаємодіяв із районними центрами лише щодо надання методичних рекомендацій, методичної допомоги та сприянні організації міських заходів. Щодо прийняття на роботу до Центрів та звільнення з роботи, ОСОБА_13 як і центр «Довіра» жодного впливу на районні центри не мали. Жодних рекомендацій щодо призначення працівників на посади до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова вона, як директор міського центру обвинуваченій ОСОБА_7 не давала. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вона не знає та їй невідомо чи працювали вони у Центрі Комінтернівського району м. Харкова. Жодних вимог до районних центрів з її боку про збір коштів ніколи не ставилося та ніякі кошти не збиралися.
З огляду на це, спростовуються доводи обвинуваченої про одержання нею від ОСОБА_13 банківської картки на ім`я ОСОБА_10 .
Винність ОСОБА_7 підтверджуються також показами інших працівників Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова .
Так, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що коли вона була прийнята на роботу, ОСОБА_7 попереджала її щодо періодичного збору коштів для передачі вищестоящому керівництву. Проте після того як ОСОБА_13 , для якої ніби-то збирались ці кошти, спростувала такі факти, працівники Центру перестали здавати кошти. ОСОБА_9 вона бачила лише один раз, коли у неї вже був наказ про його призначення на посаду, вона зацікавилась чи є у нього картка банку для нарахування йому заробітної плати, після чого, ОСОБА_7 його викликала, та він написав заяву про видачу картки. ОСОБА_10 вона взагалі ніколи не бачила. Однак, накази про їх призначення на роботу були, їх трудові книжки зберігалися у ОСОБА_7 .. В журналі виходу на роботу за ОСОБА_9 підписи стояли, а за ОСОБА_10 підписів не було, однак, після перевірки, підписи за ОСОБА_10 з`явилися на наступний день.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що вона працює начальником відділу соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова з 05.09.2011 року. ОСОБА_9 вона бачила один раз влітку 2013 року, коли він виходив із кабінету ОСОБА_7 , більше його не бачила. ОСОБА_10 вона ніколи не бачила. Після відпустки вона побачила, що в неї фактично у відділі з`явились двоє працівників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , але вони на роботу не приходили, а ОСОБА_7 з цього приводу на її питання відповіді не надавала.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що вона працює на посаді провідного спеціаліста юрисконсульта відділу соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова з 21.05.2013 року . За весь час роботи ОСОБА_10 вона ніколи не бачила, а ОСОБА_9 вона бачила два рази, коли він був в кабінеті ОСОБА_7 при прийомі його на роботу, де ОСОБА_7 надала їй документи для оформлення його особової справи. Другий раз вона його бачила в приміщенні Центру, коли він заходив до ОСОБА_7 .. При прийомі на роботу соціальний працівник Центру повинен пройти 72-х годинний курс навчання, після чого повинен отримати відповідний сертифікат. Якщо таке навчання не проведено, то такого працівника не можна було брати на роботу. Сертифікат про проходження такого навчання видавав безпосередньо директор Центру.
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 також підтвердили в судовому засіданні , що ніколи не бачили на роботі ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 бачили лише декілька раз. Про виконання ними роботи їм нічого невідомо.

Всім показам свідків суд надав належну оцінку та обґрунтовано визнав показання обвинуваченої недостовірними, спрямованими на ухилення від відповідальності, навівши відповідні мотиви у вироку. Про правильність такого висновку суду свідчить та обставина, що судом не було встановлено даних, які вказують на обмову обвинуваченої свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки неприязні між ними не існувало. Свідок ОСОБА_13 вказувала, що ОСОБА_7 вона знає, як колишнього директора Центру Комінтернівського району м. Харкова, з якою вони співпрацювали. Доводи про прагнення ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 зайняти пост директора Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова є лише припущенням обвинуваченої. Щодо інших працівників Центру взагалі відсутні будь-які сумніви в правдивості їхніх показань. Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_7 про оговір .

Вина ОСОБА_7 також підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом, а саме:
- наказом № 54-К від 01.07.2013 року, яким ОСОБА_9 з 01.07.2013р. прийнято на посаду фахівця із соціальної роботи без категорії з посадовим окладом згідно зі штатним розписом за строковим трудовим договором до 31.12.2013, підписаним директором Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_7 та скріпленим печаткою Центру. ( а.с. 194 т.2)
- наказом № 63-К від 05.08.2013 року, яким ОСОБА_10 з 05.08.2013р. прийнято на посаду фахівця із соціальної роботи без категорії з посадовим окладом згідно зі штатним розписом за строковим трудовим договором до 31.12.2013 р, підписаним директором Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_7 та скріпленим печаткою Центру. ( а.с. 193 т.2)
- даним судово-економічної експертизи № 17 від 14.02.2014 року, що безпідставно нарахована заробітна плата становить 15501,31 гривень та, як наслідок, зайво перераховано єдиний соціальний внесок на суму 5626,27 гривень.Безпідставно сплачена заробітна плата на картки, відкриті на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в загальній сумі 15602,10 грн. в тому числі ОСОБА_9 за період липень-листопад 2013 в сумі 8187,39 гривень, ОСОБА_10 за період серпень-листопад 2013, в сумі 7414,71 гривень. Дане порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 21228,37 гривень, які спричинені Державі в особі Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова, внаслідок необґрунтованих виплат (сплати коштів) заробітної плати та єдиного соціального внеску. ( а.с. 205-210 т.2)
-даними висновку почеркознавчої експертизи № 112 від 05.03.2014 року,згідно якої вбачається: 1. Рукописні записи, що починаються зі слів: "До наказу..." та закінчуються словами "...строковим договіром" в заяві про прийом на роботу від 02.08.2013; "Центр соціальних служб..." та закінчується словами "...Директор ОСОБА_7 " в особовій картці працівника від 05.08.2013; " ОСОБА_10 ..." та закінчується словами "... АДРЕСА_2 " в особистому листку по обліку кадрів від 05.08.2013; " ОСОБА_10 " в розписці про необхідність дотримання принципу конфіденційності від 05.08.2013; "До наказу" в заяві про звільнення від 19.11.2013; "До наказу про прийом з 03.07.2013 р." в заяві про прийом на роботу від 01.07.2013; "До наказу" в заяві про звільнення від 18.11.2013, виконані ОСОБА_7 . 2. Підписи від імені ОСОБА_10 в наступних документах: особова карта працівника ОСОБА_10 від 05.08.2013; особистий листок по обліку кадрів працівника ОСОБА_10 від 05.08.2013; наказ про прийом на роботу № 63-к від 05.08.2013 на аркуші паперу форматом А-4; наказ про прийом на роботу № 63-к від 05.08.2013 на аркуші паперу розміром 145х210 мм; розписка щодо попередження про необхідність дотримання конфіденційності у роботі з сім`ями від 05.08.2013; посадова інструкція фахівця із соціальної роботи Центру; Журнал обліку робочого часу працівників ЦСССДМ починаючи з серпня по грудень навпроти прізвища ОСОБА_10 виконані ОСОБА_7 з наслідування справжнього підпису гр. ОСОБА_10 . 3. Підписи від імені ОСОБА_7 в наступних документах: посадова інструкція фахівця із соціальної роботи Центру; заява про прийом на роботу до Центру від 02.08.2013; заява про звільнення з роботи від 19.11.2013; наказ про прийом на роботу № 63-к від 05.08.2013 на аркуші паперу форматом А-4; наказ про прийом на роботу № 63-к від 05.08.2013 на аркуші паперу розміром 145х210 мм; особова картка працівника ОСОБА_10 від 05.08.2013; заява про звільнення від 18.11.2013; заява про прийом на роботу від 01.07.2013; наказ про прийом на роботу № 54-к від 01.07.2013 на аркуші паперу форматом А-4; наказ про прийом на роботу № 54-к від 01.07.2013 на аркуші паперу розміром 145х210 мм; сертифікат про проходження навчання на ім`я ОСОБА_10 ; сертифікат про проходження навчання на ім`я ОСОБА_9 ; наказ № 103 від 29.07.2013; наказ № 110 від 19.08.2013; наказ № 115 від 02.09.2013; наказ № 121 від 16.09.2013; наказ № 133 від 30.09.2013; наказ № 127 від 20.09.2013; наказ № 141 від 28.10.2013; наказ № 144 від 31.10.2013; наказ № 85-к від 19.11.2013; наказ № 84-к від 19.11.2013; наказ № 98 від 15.07.2013, виконані ОСОБА_7 ( а.с. 195-203 т.2)
- даними протоколу обшуку від 04.02.2014 року за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено: пластикова картка банку "Золоті ворота" на ім`я ОСОБА_23 № НОМЕР_1 ; ( а.с.211-213 т.2)
Зазначені та інші докази, наведені у вироку, в своїй сукупності свідчать про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та спростовують її доводи про непричетність до злочину.
Аналізуючи об`єктивну сторону кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, колегія суддів звертає увагу, що привласнення вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна й отримання винним можливості розпорядитися ним як своїм власним. ОСОБА_7 отримавши банківські картки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , набула можливість користування грошовими коштами на власний розсуд, а тому відсутність в матеріалах справи доказів зняття нею грошових коштів за банківських карток не впливає на кваліфікацію її дій та доведеність вини, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи її апеляційної скарги в цій частині.
Разом із тим заслуговують на увагу доводи обвинуваченої щодо відсутності доказів того, що в журналі обліку робочого часу в період з 1.08.2013 року по 19.11.2013 року вона розписувалась замість ОСОБА_10 . З огляду на це, колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної частини вироку цю вказівку суду, яка не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої, погодившись із доводами апеляційної скарги , що висновки суду в цій частині не підтверджуються доказами, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 411 та п.2 ч.1 ст. 407 КПК України є підставою для зміни судового рішення .
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів невеликої та середньої тяжкості , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу винної та призначив їй покарання у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-управлінських повноважень.
Колегія суддів вважає, що за своїм видом та розміром саме таке покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи прокурора про несправедливість призначеного покарання через його м`якість є необґрунтованими.
При цьому , враховуючи, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 366 КК України, вчинено у 2013 році, тобто станом на день постановлення вироку сплило три роки з дня вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає правильним звільнення обвинуваченої від відбування покарання за ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 12, 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Звільняючи ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням за ч.2 ст. 191 КК України, суд врахував середню тяжкість цього злочину, особу обвинуваченої, в силу ст. 89 КК України несудима, та з урахуванням характеристики її особи, яка за місцем мешкання характеризується задовільно, відсутності обставин, що обтяжують покарання, правильно звільнив її від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування реального покарання.
З огляду на викладене, у колегії суддів немає підстав вважати неправильним звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.
Не підлягають задоволенню й доводи сторони обвинувачення про необхідність призначення покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст. 70 КК України, оскільки судимість ОСОБА_7 за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року в даний час в силу ст. 89 КК України погашена, а тому припинені всі правові наслідки її судимості.
Підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції відповідно до положень ст. 415 КПК України, про що просить в апеляційній скарзі заступник прокурора, ним не наведено та колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляцій про неповноту судового розгляду через відмову в задоволенні клопотань обвинуваченої ОСОБА_7 , при апеляційному розгляді було досліджено інформацію про внесення до ЄРДР та прийняте рішення за заявою ОСОБА_7 про причетність до вчинення злочинів ОСОБА_11 .
Проте з огляду на положення ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише стосовно особи , якій висунуте обвинувачення , і лише в його межах відповідно до обвинувального акта, колегія суддів дійшла висновку що зазначені обставини не свідчать про істотне порушення права обвинуваченої на захист, а тому немає підстав для скасування вироку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, про які зазначено в апеляційних скаргах обвинуваченої та прокурора .
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких даних, які б свідчили про необ`єктивність , упередженість суду та порушення ним засад змагальності та диспозитивності під час судового провадження.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення. Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про те, що ОСОБА_7 шляхом підроблення, розписувалась у журналі обліку робочого часу працівників Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова замість ОСОБА_10 та вважати, що події вчинені невстановленою особою.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду
протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий- Судді -