В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.05.2018 Справа №607/1674/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000116 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні 5 малолітніх дітей, непрацюючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , сержанта, раніше судимого 29 травня 2017 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.408 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи сержантом військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби) за контрактом, незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування в/частини НОМЕР_1 з 26 квітня 2017 року по 07 травня 2017 року на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`являвся, не виконував службові обов`язки, і за вказані періоди не вживав мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього, проводив час на власний розсуд.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що він, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , дійсно у вказаний період не з`являвся за місцем служби унаслідок моральної перевтоми, сімейних обставин, не маючи на це поважних причин та відповідного дозволу командування. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, крім строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, що позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні 5 малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі ближче до нижчої межі санкції.

Як слідує з матеріалів судового провадження ОСОБА_3 29 травня 2017 року був засудженим Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.408 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки даний злочин вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року, остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, залишивши, з урахуванням, у тому числі, пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, даних про його особу, в силі звільнення даного обвинуваченого за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків згідно ч.1 ст.76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1