АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001968 від 04 червня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, застосувати до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від основного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок обвинувачений не оскаржує.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу обвинувачений зазначає, що кримінальне правопорушення ним було вчинено 04.06.2017 року, тобто до моменту вступу в законну силу Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому, оскільки злочин є невеликої тяжкості, він може бути звільнений на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Крім цього вказує на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня донька 2007 року народження, батьківських прав відносно якої не позбавлений, регулярно сплачує аліменти на її утримання, заборгованості по яким відсутні.

Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта 742,20 грн..

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 у грудні 2016 року на Центральному ринку м. Дніпро, придбав у невстановленої особи підроблену довідку № 749 від 05.12.2016 року про те, що він перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу як інвалід 2 групи загального захворювання виданої Кіровською районною у місті Дніпропетровську рада управління праці та соціального захисту населення.

У подальшому 04.06.2017 року близько 09-25 години, ОСОБА_6 реалізуючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документу, а саме довідки № 749 від 05.12.2016 року про перебування на обліку як інвалід 2 групи загального захворювання виданої Кіровською районною у місті Дніпропетровську ради управління праці та соціального захисту населення, достовірно знаючи що статусу інваліда в нього немає, пересуваючись громадським транспортом, пред`явив контролеру у вагоні № 1401 трамвая № 1, який рухався по пр. Яворницького в районі зупинки «Історичний музей» Соборного району вказану довідку, з метою безкоштовного проїзду у громадському транспорті, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Зображення бланку довідки інваліда 2 групи № 749 від 05.12.2016 року, заповненої на ім`я ОСОБА_6 та зображення відбитків двох круглих печаток та двох прямокутних штампів виготовлені електрофотографічним способом за допомогою поліграфічного лазерного друкуючого пристрою (кольорового принтера, копіра тощо). Рукописні записи та підписи пишучим приладом з наконечником кольорового типу фрагмент відбитку круглої печатки на правому нижньому куті фотокартки нанесений саморобним способом, а саме малюванням за допомогою пишучого приладу з наконечником кулькового типу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та вирок суду змінити застосувавши до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги оскільки відсутні документи на підтвердження батьківських прав на дитину, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення апеляційною інстанцією є:
1)неповнота судового розгляду
2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження
3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
5)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового розгляду не оспорюються, апеляційна інстанція не має апеляційних підстав для перевірки фактичних обставин кримінального провадження.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки в ході апеляційного розгляду обвинуваченим не було надано до суду жодного підтвердження про наявність в нього батьківських прав відносно малолітньої дитини. Виходячи з вище викладеного суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до вимог Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно (ст. 13 вказаного Закону).

Так, відповідно до п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до матеріалів провадження відсутні дані про те, чи не позбавлений батьківських прав обвинувачений ОСОБА_6 відносно малолітньої доньки ОСОБА_8 2007 року народження.

Крім того, відмова у задоволенні апеляційної скарги не позбавляє права обвинуваченого ОСОБА_6 звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» при наявності документів щодо батьківських прав обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року, в частині призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4