Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 року

м. Київ
справа № 331/2769/16-к

провадження № 51- 5964ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року,
встановив:
За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 3 роки позбавлення волі, частиною 3 статті 185 КК на 4 роки позбавлення волі, частиною 2 статті 289 КК на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2016 року, більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно із частиною 4 статті 70 КК ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного, зараховано покарання, повністю відбуте за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з

09 березня 2016 року.
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі включно.

Також за цим вироком виправдано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за частиною 2 статті 289 КК у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Суддя Апеляційного суду Запорізької області ухвалою від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишив без руху та надав п`ятиденний строк для усунення недоліків.
Суддя Апеляційного суду Запорізької області ухвалою від 22 лютого 2018 року повернув прокурору її апеляційну скаргу на вказаний вирок суду першої інстанції, оскільки вона не усунула недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі судді апеляційного суду від 08 лютого 2018 року.
Верховний Суд ухвалою від 10 травня 2018 року касаційну скаргу прокурора залишив без руху та надав строк на усунення недоліків.

У повторній касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали судді апеляційного суду від 22 лютого 2018 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вона вчасно усунула недоліки апеляційної скарги, яку було залишено без руху, шляхом направлення необхідної кількості копій апеляційної скарги особам, інтересів яких стосується ця скарга, та зміст мотивувальної частини апеляційної скарги привела у відповідність до змісту її резолютивної частини в частині необґрунтованого виключення з обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 2 статті 289 КК кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», оскільки призначене останньому покарання є співмірним та достатнім для його виправлення та в цій частині вирок місцевого суду прокуратурою не оскаржувався, а епізодом злочину, за яким виправдано ОСОБА_5 , шкоду завдано лише одному потерпілому. Однак апеляційний суд безпідставно, на думку прокурора, повернув її апеляційну скаргу.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею396 КПК передбачено перелік вимог, яким має відповідати апеляційна скарга.
Згідно з вимогами частини 1 статті 399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

Пунктом 1 частини 3 статті 399 КПКпередбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з копії ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року, апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків.
Зокрема, в зазначеній ухвалі вказувалося, що апеляційна скарга прокурора не відповідала вимогам КПК, а саме зміст мотивувальної частини апеляційної скарги не узгоджувався з її резолютивною частиною, в якій лише порушувалося питання про визнання ОСОБА_4 винуватим за частиною 2 статті 289 КК за умови, що останнього за вироком суду вже було визнано винуватим у вчиненні цього злочину. Крім того, апеляційний суд зазначив, що прокурор в апеляційній скарзі, ставлячи вимогу про призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 289 КК, частиною 4 статті 70 КК, не вказав, яке покарання повинно бути призначено останньому окремо за частиною 2 статті 289 КК і на підставі частини 4 статті 70 КК та за яким принципом. Також суд апеляційної інстанції вказав, що всупереч вимогам частини 6 статті 396 КПК прокурором до апеляційної скарги не додано достатньої кількості копій цієї скарги, що позбавило апеляційний суд можливості надіслати копію скарги всім без винятку учасникам судового провадження.
На виконання вимог вказаної ухвали апеляційного суду від 08 лютого 2018 року прокурором подано оновлену апеляційну скаргу, зі змісту якої видно, що остання так і не усунула недоліків апеляційної скарги, про які йшлося в цій ухвалі.
Перевіривши апеляційну, касаційну скарги та додані судові рішення, Суд не вбачає помилок апеляційного суду при поверненні прокурору її апеляційної скарги.
Так, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу прокурору, правильно виходив з того, що остання, оскаржуючи вирок, у тому числі й в частині виключення з обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 2 статті 289 КК кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», знову не заявляла в цій частині будь-яких вимог, а лише просила визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого цією нормою. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що прокурор, виклавши таким чином свої вимоги, фактично просила апеляційний суд прийняти щодо обвинуваченого ОСОБА_4 таке ж рішення, що прийняв і районний суд. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що учасниками судового провадження є обвинувачені, їх захисники та 11 потерпілих, однак в порушення вимог частини 6 статті 396 КПК прокурором додано до апеляційної скарги лише 6 її копій, що унеможливлює надсилання копії скарги усім без винятку учасникам судового провадження, тим самим прокурор також не усунула недоліків апеляційної скарги щодо кількості її копій.

Окрім вказаного, колегія суддів встановила, що відповідно до копії повторної апеляційної скарги, доданої до касаційної скарги, прокурор в ній надавала критичну оцінку показанням свідків; вказувала про упередженість суду під час допиту свідка; наводила обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, а саме порушення вимог статті 52 КПК щодо ОСОБА_4 ; викладала доводи щодо цивільних позовів; посилалася на недопустимість доказів. Саме на таких підставах убачається незаконність вироку місцевого суду.
Одночасно з наведеним прокурор визначила межі оскарження цього вироку, за яким оскаржувалося виключення кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб» щодо ОСОБА_4 та виправдання ОСОБА_5 за частиною 2 статті 289 КК. Зазначила і про розгляд кримінального провадження відповідно до частини 1 статті 349 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор знову вказує на необґрунтоване виключення місцевим судом кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», що в апеляційній скарзі нею не оспорювалося.

Тобто такі доводи прокурора не мають логічного обґрунтування.
Отже, враховуючи зазначені доводи апеляційного суду та перевіривши зміст копії апеляційної скарги прокурора, доданої до касаційної скарги, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення апеляційної скарги прокурору, оскільки вона не усунула недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху.

Таким чином, з касаційної скарги прокурора та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3