Провадження № 1-в/127/715/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст.ст.81 та 82 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ВВК (№86), працює в промзоні з 12 лютого 2018 року на рубці дров, вважає, що своєю сумлінною працею та поведінкою довів, що став на шлях виправлення, крім того він має хворобу, має малолітню доньку, дружину та хвору матір.
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, повідомив, що засудженому ОСОБА_6 комісією установи в лютому 2018 року було відмовлено в переводі на ДСР та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він не став на шлях виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_6 за час перебування в установі отримував стягнення, судимий 7 разів, не довів свого виправлення, комісія адміністрації відмовила ОСОБА_6 в УДЗ та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, до засідання комісії адміністрації ОСОБА_6 не виявляв бажання працювати, почав працювати лише після відмови комісії адміністрації, засуджений має негативну характеристику. Заперечив проти задоволення клопотання.
ОСОБА_5 в режимі відеозв`язку повідомив суду, що за період перебування в установі має заохочення та стягнення, просив задоволити його клопотання.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особову справу засудженого ОСОБА_5 дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16.11.2016, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.06.2016 по 09.09.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 02 січня 2018 року останній прибув до Вінницької ВК (№86) 10 травня 2016 року з УВП №1 м. Вінниці, де за час перебування режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. За період відбування покарання характеризується негативно, за порушення режиму утримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався. На виробництві установи не працевлаштований з власних переконань, у взаємовідносинами з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до нього. Намагається дотримуватись санітарно-гігієнічних норм, не завжди має охайний вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання законних вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, потребує постійного нагляду з боку адміністрації, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі в програмі диференційованого виховного впливу приймати не бажає, не виявляє бажання підвищувати свій наявний загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички.
Згідно довідки від 23 серпня 2018 року ОСОБА_5 має 3 дисциплінарні стягнення (від 24 березня 2017 року, від 18 вересня 2017 року, від 16 квітня 2018 року), має 2 заохочення.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.
Відповідно до ч.1,3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком; Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується негативно, сім раз притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, з яких кожного разу вироками судів ОСОБА_5 призначалось покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як виключної міри призначеного покарання, задля досягнення мети визначеної ст. 50 КК України.
На підставі матеріалів особової справи засудженого суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, його клопотання є передчасним та необґрунтованим, застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 81 та 82 КК України на даній стадії відбування покарання буде суперечити меті призначеного покарання.
Керуючись вимогами ст.ст.81,82 КК України та ст. 537 ч.1 п.2, 539, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: