Ухвала
Іменем України
09 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 757/40754/18-к

провадження № 51-9668 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000577 щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Кримінальний процесуальний кодекс України та практику Європейського суду з прав людини.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Крім того у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Як убачається з касаційної скарги та доданої копії оскаржуваного судового рішення, суддя, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою з доповненням захисника ОСОБА_4 , зазначив, що положеннями ст. 309, ч. 3 ст. 392 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Проте оскаржувана ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, не входить до переліку ухвал, передбачених ст. 309 КПК, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, а тому рішення судді суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є законним та обґрунтованим. З таким рішенням апеляційного суду колегія суддів касаційної інстанції погоджується.
Непереконливими також є доводизахисника ОСОБА_4 щодо недотримання апеляційним судом загальних засад кримінального провадження.
Так, ч. 6 ст. 9 КПК передбачено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однак, у цьому кримінальному провадженні немає питань, які б не було врегульовано КПК. Адже здійснення спеціального досудового розслідування чітко врегульовано ст. ст. 297-1297-5 КПК, в яких однозначно визначено, що воно проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Оскільки захисником була подана скарга на рішення слідчого судді, яке було постановлене останнім в межах його повноважень, то підстав вважати, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за скаргою на таке рішення, не дотримався загальних засад кримінального провадження щодо забезпечення кожному права на оскарження процесуальних рішень, немає.

При цьому, посилання у касаційній скарзі на рішення Європейського суду з прав людини щодо забезпечення права на ефективний засіб правового захисту та доступу до суду не вказують на порушення такого права захисника, оскільки діючим процесуальним законом чітко визначено порядок оскарження рішень слідчого судді, а також не спростовують правильності застосування судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону.
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 .
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3