Справа № 161/8794/18 Провадження №11-сс/773/327/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000084 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 30 травня 2018 року в ході обшуку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та в якій проживає гр. ОСОБА_7 , а саме, 17 купюр номіналом по 500 грн., в сумі 8500 грн.; 4 купюри номіналом по 200 грн., в сумі 800 грн.; 5 купюр номіналом по 100 грн., в сумі 500 грн.; 2 купюри номіналом по 50 грн., в сумі 100 грн.; 1 купюра номіналом по 10 грн.; 6 купюр номіналом по 5 грн., в сумі 30 грн.; 2 купюри номіналом по 2 грн., в сумі 4 грн.; 2 купюри номіналом по 1 грн., в сумі 2 грн.; 50 доларів США; записник червоного кольору; 3 гаманці; 1 конверт; аркуш паперу А4.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2018 року вказане клопотання задоволено частково. Накладено арешт на майно, яке вилучене 30 травня 2018 року в ході обшуку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та в якій проживає гр. ОСОБА_7 , а саме, 1 купюру номіналом 200 грн. серії УЛ 6013147. В іншій частині клопотання відмовлено.
В обґрунтування свого рішення суд вказав, що слідчим та прокурором фактично не доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначені речі, як і не підтверджено суду про те, що вилучені грошові кошти, належать безпосередньо підозрюваному ОСОБА_7 , беручи до уваги те, що під час обшуку останній стверджував, що кошти в сумі 6000 грн. є власністю його дружини по страховому відшкодуванню, а інші грошові кошти є особистими збереженнями дітей, подавши в суді відповідні підтверджуючі документи.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно вилучене 30.05.2018 року в ході обшуку у ОСОБА_7 , а саме: 17 купюр номіналом по 500 грн., в сумі 8500 грн.; 4 купюри номіналом по 200 грн., в сумі 800 грн.; 5 купюр номіналом по 100 грн., в сумі 500 грн.; 2 купюри номіналом по 50 грн., в сумі 100 грн.; 1 купюра номіналом по 10 грн.; 6 купюр номіналом по 5 грн., в сумі 30 грн.; 2 купюри номіналом по 2 грн., в сумі 4 грн.; 2 купюри номіналом по 1 грн., в сумі 2 грн.; 50 доларів США.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Як вбачається з матеріалів провадження жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно, а саме, 17 купюр номіналом по 500 грн., в сумі 8500 грн.; 3 купюри номіналом по 200 грн., в сумі 600 грн.; 5 купюр номіналом по 100 грн., в сумі 500 грн.; 2 купюри номіналом по 50 грн., в сумі 100 грн.; 1 купюра номіналом по 10 грн.; 6 купюр номіналом по 5 грн., в сумі 30 грн.; 2 купюри номіналом по 2 грн., в сумі 4 грн.; 2 купюри номіналом по 1 грн., в сумі 2 грн.; 50 доларів США; записник червоного кольору; 3 гаманці; 1 конверт; аркуш паперу А4, і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий та прокурор не навели, як і не доведено, що це майно має відношення до розслідуваного кримінального провадження, оскільки під час обшуку ОСОБА_7 стверджував, що кошти в сумі 6000 грн. є власністю його дружини по страховому відшкодуванню на підтвердження чого було надано підтверджуючий документ (а.с. 35), а інші грошові кошти є особистими збереженнями дітей, а тому відсутні достатні відомості того, що майно на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 16.07.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_10