Справа № 461/4667/18
Провадження № 1-кс/461/4923/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 14.06.2018 року
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 14.06.2018 року. В обґрунтування скарги покликається на те, що дану постанову слід скасувати у зв`язку з тим, що з часу початку кримінального провадження слідчий ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, не вчиняв слідчі дії, не вчинив слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала клопотання про розгляд скарги без її участі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.
Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
14 червня 2018 року слідчий Галицького ВП ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, виніс постанову про відмову в визнанні потерпілим від 14 червня 2018 року, у відповідності до якої слідчим Галицького ВП ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні звернення ОСОБА_3 про визнання її потерпілим.
Згідно положень ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).
Розглядаючи вимоги скаржника про зобов`язання слідчого визнати її потерпілою у кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Права потерпілої захищені судом шляхом скасування незаконної постанови слідчого. Вони підлягають відновленню слідчим на підставі ухвали суду про скасування незаконної постанови. У разі повторного винесення слідчим чи прокурором незаконної постанови потерпіла має право її оскаржити в передбаченому КПК України порядку. Тому слідчий суддя не має правових підстав зобов`язувати слідчого виносити ту чи іншу постанову.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу необхідно задоволити.
Керуючись ст.ст.40, 220, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу задоволити частково.
Постанову слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 14.06.2018 року - скасувати.
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий Суддя ОСОБА_1