Провадження № 1-кс/760/9717/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, у межах кримінального провадження №0002044 від 23.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и в :

20 липня 2018 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, у межах кримінального провадження №0002044 від 23.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчим зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки TOYOTA CAMRY номер кузова: НОМЕР_1 2017 року випуску, який належить ОСОБА_4 .

Вході проведення досудового розслідування стало відомо, що автомобіль без відома власника, під приводом його подальшої продажі, було перепродано гр. ОСОБА_5 .

Вищевказані речі та документи, на думку слідчого, є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, слідчий вбачає необхідність у накладенні арешту на майно, а саме - автомобіль марки TOYOTA CAMRY номер кузова: НОМЕР_1 2017 року випуску, оскільки його незастосування може призвести до зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Слідчий підкреслив, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Слідчий прохав врахувати вищевикладене, та те, що, н його думку, у ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать, що вбачається необхідність у накладенні арешту на майноҐ а саме - автомобіль TOYOTA CAMRY номер кузова: НОМЕР_1 2017 року випуску, з метою забезпечення збереження майна, із забороною використання, експлуатації, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб.

У судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Вивчивши клопотання, та додані до нього документи, вислухавши пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 прецедентної практики ЄСПЛ Першого протоколу до конвенції, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане слідчим майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, так як є достатні підстави вважати, що дане майно є доказами у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах клопотання вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий судя,-
ухвалив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль TOYOTA CAMRY номер кузова: НОМЕР_1 2017 року випуску, який належить гр. ОСОБА_5 - на строк проведення досудового розслідування, у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0002044 від 23.02.2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: