Заводський районний суд м. Миколаєва
В И Р О К
Іменем України

20 грудня 2011 року Заводський районний суд м.Миколаєва

у складі: Головуючого судді: Притуляк І.О.

при секретарі: Будикіній А.Л.

за участю прокурора:Волик В.М.

захисника: Риженко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше не судимого, призваний на строкову військову службу 19.10.2010 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення злочину проходив строкову військову службу на посаді старшого механіка акамуляторщика відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.406 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-акамуляторника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення, скоїв порушення, передбачених ст..ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і ст..ст.2,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилося у тому, що 25.09.2011 року о 19-35 годині, в спальному приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , вчинив інше насильство щодо солдат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме примусивши останніх встати обличчям до стіни, нахилившись вперед, при цьому солдати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимушені були зняти шерстяні брюки, оголивши сідниці для нанесення ударів.

В цей же день о 19-40 годині, в спальному приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 завдав побої солдатам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме наніс кожному військовослужбовцю по п`ять сильних ударів солдатським поясним ременем по сідницям, заподіявши солдатам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в область сідниць. При цьому зазначені дії ОСОБА_1 мали характер знущання над вказаними військовослужбовцями, чим вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчинені іншого насильства щодо кількох осіб солдат ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в завдані побоїв солдатам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заподіяли останнім легкі тілесні ушкодження та мали характер знущання над військовослужбовцями.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2285/2222-11 від 11.10.2011 року у ОСОБА_3 були виявлені пошкодження у вигляді крововиливів в області сідниць, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо у строк та при обставинах зазначених у постанові. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2282/2222-11 від 11.10.2011 року у ОСОБА_2 були виявлені пошкодження у вигляді крововиливів в області сідниць, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо у строк та при обставинах зазначених у постанові. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний повністю визнав вину в скоєнні інкримінованого йому злочину, пояснив, що проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у вересні 2011 року, вважаючи себе військовослужбовцем, який прослужив досить тривалий час, та знаючи про існуючу у взаємовідносинах між військовослужбовцями хибну традицію «дідівщини», вирішив здійснити «перевід» військовослужбовців, які мають строк служби менше шести місяців у більш привілейовану категорію. З цією метою, він 25.09.2011 року зайшов у спальне приміщення №7 казарми військової частини НОМЕР_1 , де знаходилися потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким він повідомив, що буде здійснювати їх «перевід». При цьому він наказав останнім стати біля стіни, та зняти брюки та білизну, оголивши при цьому сідниці, що вони і виконали. Після чого він наніс кожному з потерпілих по черзі по п`ять сильних ударів солдатським поясним ременем. Щиро розкаявся у скоєному.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому злочину, пояснивши, що підсудний 25.09.2011 року приблизно о 20-00 годині в спальному приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , наніс кожному по п`ять ударів солдатським ременем, завдавши тим самим фізичного болю. При цьому пояснили, що претензій матеріального та морального характеру до підсудного не мають. Просили суд ОСОБА_1 суворо не карати.

З урахуванням того, що підсудний свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, судом за згодою з учасниками процесу, у зв`язку з недоцільністю, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, котрі ніким не оспорювалися, не проводилось. При цьому суд, у відповідності до вимог ст..299 ч.3 КПК України, обмежився показами підсудного, потерпілих та дослідженням характеризуючих підсудного даних.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 за ст.406 ч.2 КК України, тобто порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними підлеглості, що виявилося у вчинені іншого насильства щодо кількох осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження та мало характер знущання доказана та його дії кваліфіковані вірно.

Цивільні позови по справі потерпілими не заявлено.

При призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що даний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу підсудного, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше не судимий, по місцю проживання та проходження служби характеризується позитивно.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №192 від 18.10.2011 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас

Обставинами пом`якшуючими покарання підсудного є з`явлення із зізнанням та щире каяття у вчинені злочину.

Обставин обтяжуючими покарання підсудного судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи та особу підсудного, суд приходить до переконання при обрані міри покарання, що виправлення ОСОБА_1 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст..ст.75,76 КК України

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 406 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст..75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік.

У відповідності до вимог ст..76 КК України зобов`язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити без змін підписка про невиїзд.

Речові докази солдатський поясний ремінь передати у розпорядження військової частини НОМЕР_1 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, засудженим у той же термін з моменту отримання копії вироку.

СУДДЯ: І.О.ПРИТУЛЯК