ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/4703/18
провадження №1-кс/201/3602/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

17 травня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
представник заявника - адвокат ОСОБА_3
прокурор ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про визнання затримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 року незаконним та звільнення підозрюваного з під варти, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подала до суду клопотання, в якій просить визнати незаконним затримання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.1,2 ст. 369 КК України та звільнити підозрюваного з під варти.
В обґрунтування доводів поданого клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 28.03.2018 року о 19 годині 18 хв. ОСОБА_5 було затримано співробітниками військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. 29.03.2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.1,2 ст. 369 КК України. 30 березня 2018 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було задоволено. Вказує на те, що при затриманні ОСОБА_5 , уповноваженою особою зокрема заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , було допущено порушення вимог параграфу 2 глави 18 КПК України, а саме проведено затримання особи, без наявності будь-яких підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки у зв`язку з тим, що вчинення злочину, за ч.1 ст. 255 КК України з початку 2016 року 15.02.2018 року та 06.03.2018 року пройшов тривалий час, та у прокурора та слідчого не було жодних підстав для його затримання без ухвали слідчого судді.
В судовому засіданні двоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 підтримала доводи та вимоги заявленого клопотання просила його задовольнити.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , оскільки її вимоги є безпідставними.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали за клопотанням, співставивши його доводи із вимогами закону, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, виходячи з такого.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Наявними матеріалами підтверджено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2018 року клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 строком на 2 місяці. Встановлено, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 , є 26 травня 2018 року. Встановлено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , застави у розмірі 5 100 000 гривень ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.
Ухвалу передувало те, що 28 березня 2018 року о 20 годині 55 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

28 березня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 1, 2 ст. 369 КК України.

Підставою затримання, послугував пункт 2 частини 1 статті 208 КПК України.

Відповідно до вказаного пункту наведеної норми закону уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, в тому числі якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до частини 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частинами 2, 3 наведеної норми закону визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Водночас, відповідно до ст. 303 КПК України, існує вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Таким чином, повноваження слідчого судді викладені в Главі 26 КПК України.
Вирішення інших питань, не передбачених кримінальним процесуальним законом, виходить за межі його компетенції. На це вказує й ч.1 ст.36 КПК України, відповідно до якої прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, які не мають на те законних повноважень забороняється.
В даному випадку, адвокат ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про визнання затримання незаконним та звільнення підозрюваного з під варти.
У відповідності до ч.4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження по скаргах з подібними вимогами слідчі судді мають відмовляти, оскільки розгляд такої скарги не відноситься до компетенції слідчого судді. На правильність такого підходу вказує правова позиція апеляційного суду Дніпропетровської області в усіх подібних справах (як приклад №206/4414/17, №201/12297/17, №201/12168/17 та інш.), яка кореспондується із правовими позиціями усіх інших апеляційних судів країни, що залишили в силі відповідні судові рішення судів першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини вказував на необхідність дотримання судом своєї компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури (справи «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) Страсбург, рішення від 20 липня 2006 року) та «Верітас проти України» (заява № 39157/02, рішення від 13 листопада 2008 року), інакше суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, обставини затримання у порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 перевірені як прокурором у порядку нагляду, так і слідчим суддею у формі судового контролю при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , на адресу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, було подані письмові заперечення на клопотання адвоката ОСОБА_3 в яких останній зазначає, що після обрання запобіжного заходу, вказані обставини були перевірені апеляційною інстанцією при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 (справа № 201/3338/18) на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наслідками розгляду якої, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
З огляду на викладене, підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про визнання його затримання незаконним, відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 9, 206, 208 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про визнання затримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 року незаконним та звільнення підозрюваного з під варти відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1