АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1890/18 Справа № 191/268/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 та за №0000196, щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Синельникове
Дніпропетровської області, громадянина України,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому остаточно визначено 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 протягом іспитового строку покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання щодо речових доказів в провадженні.
Як установив суд, 06 січня 2018 року о 18.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 заснув, викрав його майно, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3566 грн.

13 січня 2018 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи що його бабуся ОСОБА_9 зберігає картку на підвіконні з листком, на якому вказаний пін-код, викрав картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на яку надійшла пенсія у розмірі 1700 грн.
Крім того, в цей же день 13 січня 2018 року о 09.43 год. зняв кошти у розмірі 1700 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
03 лютого 2018 року близько 03.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , викрав майно, що належать його матері ОСОБА_10 , спричинивши їй матеріальної шкоди на загальну суму 5426 грн. 19 коп.
Також, ОСОБА_6 засуджено за незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу 9,030 г канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,081 г.
В апеляційний скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильним тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Зазначає, що з огляду на встановлені у провадженні пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих, у суду є достатні підстави для застосування ст. 69-1 КК України. Просить вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заслухавши доповідь, думку прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, правильність юридичної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом із тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не врахував обов`язковості виконання вимог ст. 69-1 КК України за наявності визначених у ній підстав.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 69-1 КК України, що міститься у цій частині вказаного Кодексу і стосується призначення покарання, встановлено, що за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, обов`язковими умовами для застосування ст. 69-1 КК України є: встановлення передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин протилежного змісту. Зазначені правила призначення покарання можуть застосовуватися судом за наявності як усіх, так і хоча б однієї з обставин, перелічених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

За вироком суду обставини, які обтяжують покарання, відсутні, натомість суд установив, що покарання, призначене ОСОБА_6 , пом`якшує щире каяття та відшкодування шкоди. Отже, були всі підстави, за наявності яких суд мав би призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з дотриманням приписів ст. 69-1 КК України. Однак цього не зробив, оскільки визначив за ч. 2 ст. 185 КК України захід примусу у виді позбавлення волі на строк 4 роки, тобто у розмірі, який перевищує дві третини (3 роки 4 місяці позбавлення волі) його максимального строку (5 років позбавлення волі: 5:3=1,7х2=3,4).

З огляду на викладене вирок щодо ОСОБА_6 у зазначеній частині підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення більшого за розміром покарання, ніж це передбачено КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4