АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.10.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 ,розглянувши апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Кілійського районного суду Одеської області, від 31 серпня 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000837, внесеному до ЄРДР 10.12.2017 року, стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

Відповідно до вироку Кілійського районного суду Одеської області, від 31 серпня 2018 року, ОСОБА_3 визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

На вказаний вирок, прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій останній вказує на те, що оскаржений вирок є необґрунтованим та не вмотивованим.

Зокрема, прокурор в апеляційній скарзі стверджує про:

-невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи,

-істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,

-неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, в апеляційній скарзі порушується питання про скасування вироку суду першої інстанції.

При цьому, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт висловлює свою незгоду з оцінкою доказів, яку зробив суд першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що однією з загальних засад кримінального провадження, відповідно до положень п.16) ч.1 ст.7 КПК України, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Розглянувши зазначену апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що слід залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до положень ст.23 КПК України, безпосередність дослідження показань, речей і документів передбачає що:

1. суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

2. не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження, може бути здійснено виключно шляхом дослідження доказів.

З наведених підстав, а саме в зв`язку з відсутністю клопотання про дослідження доказів, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Положеннями ст.396 КПК України, визначено що, в апеляційній скарзі зазначається вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

З апеляційної скарги прокурора, вбачається, що прокурор посилаючись на недоліки оскарженого вироку, в розумінні ст.ст.409, 410-413 КПК України, просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 415 КПК України, 1. Суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

2. Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Між тим, прокурор в апеляційній скарзі не послався на обставини, які дають підстави для призначення нового розгляду кримінального провадження.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі наполягає на дослідженні доказів, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 415 КПК України, оскільки призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Викладені обставини свідчать про невідповідність апеляційної скарги вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 399 КПК України, судця-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Кілійського районного суду Одеської області, від 31 серпня 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000837, внесеному до ЄРДР 10.12.2017 року, стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підлягає залишенню без руху, з встановленням достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 370-372, 396, 399 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Кілійського районного суду Одеської області, від 31 серпня 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000837, внесеному до ЄРДР 10.12.2017 року, стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,- залишити без руху.

Встановити прокурору строк до 31.10.2018 року, для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_1