Провадження № 1-кп/752/75/18
УХВАЛА
29.05.2018 р. м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

в ході розгляду в приміщенні суду в м. Києві кримінального провадження №0005162 відносно обвинуваченого за ч.2 ст.156, ч.3 ст.15 ч.2 ст.156, ч.3 ст.153 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, який раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 01.08.2012 року за ч.2 ст.156, ч.2 ст.263 КК України до 6 років позбавлення волі, без реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА :

На розгляді Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч.2 ст.156, ч.3 ст.15 ч.2 ст.156, ч.3 ст.153 КК України ОСОБА_5 .
Прокурор просить продовжити міру запобіжного заходу, мотивуючи наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкістю вчинених злочинів. Обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може впливати на потерпілих, свідків, знищити документи. Інший вид запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам.

Захисник ОСОБА_7 заперечував. Прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, наміру переховуватися від суду не має, знищувати речові докази, впливати на потерпілих і свідків та продовжувати злочинну діяльність не буде. Відсутність реєстрації в м.Києві не є підставою для тримання особи під вартою. Посилався на практику Європейського суду з прав людини.

Захисник ОСОБА_8 підтримав думку захисника ОСОБА_7 .
Обвинувачений підтримав думку захисників, зазначив, що впливати на потерпілих і свідків не буде, знищувати докази також не буде.
Колегія суддів розглядала можливість альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_5 , проте вважає, що в даний час відсутні підстави для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу із тримання під вартою на будь-яку іншу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", «Лабіта проти Італії»).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів. Раніше судимий за злочини проти статевої свободи. Не має місця реєстрації. Крім того, ще не допитані всі потерпілі та свідки по справі. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обґрунтовано існують ризики переховування обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків та потерпілих.
Крім того, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 вже вносив виправлення у письмові докази. ( довідка, складеної секретарем с/з (Том 7 а.п. 1), а тому є ризик, що в разі звільнення з-під варти, він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, які йому інкримінують, характер та обставини обвинувачення, зокрема те, що об`єктом посягання є свобода, статева недоторканість малолітньої дитини, нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості не виходять за межі розумних строків, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Виходячи з того, що інтереси громадської безпеки малолітніх осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні та необхідності виключення будь-якої можливості впливу на них зі сторони обвинуваченого, а також за відсутності будь-яких даних про зменшення ризиків, колегія суддів вважає, що інший вид запобіжного заходу, в тому числі домашній арешт, не буде достатнім для запобігання передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам і приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 28.07.2018 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в СІЗО.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Продовжити дію існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 ст.156, ч.3 ст.15 ч.2 ст.156, ч.3 ст.153 КК України, до 28.07.2018 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в СІЗО.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2