Справа № 308/4673/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.02.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційне провадження № 11-кп/777/113/18 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017.
Вказаним вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 «неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн» з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у відповідності до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовано.

Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь:
- потерпілої ОСОБА_11 20 801 грн 11 коп. матеріальної шкоди, 80 000 грн моральної шкоди, 7 500 грн витрат на правову допомогу, а всього «100 808» грн 61 коп.

- держави 2 250 грн 30 коп., пов`язаних із залученням експерта.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 9 серпня 2015 року, біля 21 год. 35 хв, керуючи технічно справним автомобілем «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Свободи, в м. Ужгороді, в напрямку від вулиці Станційної до вулиці Минайської, біля будинку № 63, в порушення вимог п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив заходів до своєчасного гальмування та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_12 , яка переходила проїзну частину дороги на право по ходу руху автомобіля, на нерегульованому пішохідному переході та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_12 .

Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення та є особою пенсійного віку.
Також місцевий суд задовольнив цивільний позов потерпілої наступним чином.

Потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26 677 грн та моральної шкоди із врахуванням уточнення на суму 222 223 грн та 7 500 грн витрат на правову допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав частково, зокрема в частині матеріальної шкоди позов визнав на суму, яка підтверджується належними доказами, а в частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав.

Місцевий суд врахував витрати (квитанції, касовий ордер, чеки) на лікування потерпілої, які складають 20 801 грн 11 коп. та задовольнив їх. В задоволенні іншої частини матеріальної шкоди за пошкоджені речі та втрату мобільного телефону, які потерпілою ОСОБА_12 не доведено, місцевий суд відмовив.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду частково задовольнив потерпілій ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн, врахувавши при цьому фактичні обставини правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, тривалість лікування, глибину фізичних та душевних страждань.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду від 19.09.2017, прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 19.10.2017 звернувся до Апеляційного сулу Закарпатської області з апеляційною скаргою, в якій просить:

-змінити вказаний вирок місцевого суду;

-«викласти обвинувачення визнаного судом доведеним дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України із посилання на відповідні Правил дорожнього руху України в обсязі визначеному в обвинувальному акті»;

-вирішити долю речових доказів: автомобіль «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 , відеозапис обставин ДТП зберігати в матеріалах справи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Згідно зі змінами до апеляційної скарги від 20.12.2017 прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 повністю відмовляється від вказаних вище апеляційних вимог та просить:

-змінити вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017 стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України;

-виключити з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України ознаку «Експлуатація транспорту», як зайву;

-звільнити ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у вигляді «позбавленням права керування транспортним засобом» строком на три роки на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

В решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи зміни до апеляційної скарги, прокурор вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення та кваліфікував дії ОСОБА_6 як «Експлуатація транспорту». Під час досудового розслідування дії ОСОБА_6 не кваліфікувалися в такий спосіб, а тому вказана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню.

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 звільнено від призначеного основного покарання на підстав п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», однак Закон України «Про амністію у 2016 році» передбачає звільнення від основного та додаткового покарання. Таким чином становище обвинуваченого слід покращити.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання змін до апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, потерпілої та її законного представника, обговоривши їх та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з оскаржуваним вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017 (абз.4, а.п.194) «оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.286 ч.1 КК України кваліфіковано вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження», однак згідно з формулюванням обвинувачення, що міститься в обвинувальному акті від 01.04.2016, зокрема в абзаці № 3 (а.п.4) вказано, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дослідивши вказані матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікував його дії за кваліфікуючою ознакою «Експлуатація транспорту», що не відповідає формулюванню обвинувачення, вказаному в обвинувальному акті. У зв`язку з чим вказана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню.

У відповідності зі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Зокрема пунктом «ґ» вказаної статті до такої категорії осіб належать особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наявної в матеріалах провадження копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (а.п.188) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 є пенсіонером та підлягає звільненню від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три роки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,409,418,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Змінити вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017, ухвалений стосовно ОСОБА_6 виключити з кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України ознаку «експлуатація транспорту».

Звільнити ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді: