Справа № 613/855/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000378 від 09.05.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2018 року до Краснокутського районного суду Харківської області з Апеляційного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту відносно нього прокурору, зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтримав думку обвинуваченого щодо повернення обвинувального акту, оскільки як вбачається з його описової частини, то ОСОБА_5 був допитаний в якості підозрюваного та вину свою визнав, натомість як далі по тексту він вже є потерпілим.

У відкритому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який здійснювати у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Також прохав відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту, зазначивши, що в обвинувальному акті статус ОСОБА_5 як підозрюваний є опечаткою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення до судового розгляду вищезазначеного обвинувального акту, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно з положеннями ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Відповідно до припису п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Відповідно до приписів п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.
Проте, таких вимог Кримінального процесуального Кодексу Українив обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 на переконання суду, органом досудового слідства в повній мірі не виконано, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, не містять чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено один з основних конституційних принципів - права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, тобто позбавлено права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, та подальшому можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні.
Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення є неконкретними оскільки, орган досудового розслідування зазначивши форму вини та мету вчинення злочину, не вказав мотивів скоєного діяння, спосіб вчинення правопорушення та прямого умислу на заволодіння чужим майном, що є кваліфікуючою ознакою такого злочину.
Тому, його встановлення має важливе значення для правової кваліфікації діяння.
Відтак, відсутність зазначення даної ознаки суб`єктивної сторони в обвинувальному акті позбавляє суд можливості перевірити правильність правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 діяння і її відповідність фактичним обставинам та сформульованому обвинуваченню.
Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.348 КПК України в судовому засіданні головуючий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, однак, з огляду на наведене, виконати ці вимоги кримінального процесуального закону не можливо.
Неконкретність обвинувального акту суттєво порушує право обвинуваченого на захист та свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Також, як вбачається з описової частини обвинувального акту, то ОСОБА_5 був допитаний в якості підозрюваного та вину свою визнав, натомість як далі по тексту він вже є потерпілим по кримінальному провадженню, що позбавляє суд остаточно визначити статус ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженню.
Окрім цього, як вбачається зі вступної частини обвинувального акту, то ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000378 від 09.05.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, однак далі по тексту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується вже в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим і Богодухівським районним судом Харківської області під час розгляду вказаного кримінального провадження зазначалася різна правова кваліфікація діяння ОСОБА_4 , а саме: як вбачається з ухвали про призначення підготовчого судового засідання від 01.07.2016 року (а.с.13) ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, натомість як вже в ухвалах суду від 14.07.2016 року про привід обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.18) та про накладення на потерпілого ОСОБА_5 грошового стягнення (а.с.19) ОСОБА_4 обвинувачується за ч.3 ст. 185 КК України.
При таких обставинах суд не може встановити, за якою правовою кваліфікацією обвинувачується ОСОБА_4 чи за ч.2 ст. 185 КК України, чи за ч.3 ст. 185 КК України.
Суд звертається увагу прокурора на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Крім цього судом встановлено, що в обвинувальному акті не в повному обсязі встановлені відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , чи являється він інвалідом, учасником АТО, чи має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або осіб похилого віку.
Повернення судом обвинувального акта прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в справах Амаркян проти Росії (рішення від 09.10.2008 р.) та в справах Камасінські проти Австрії (рішення від 19.12.1989 р.); Ліатточі проти Італії(25.07.2000 р.); Пелісьє та Аессі проти Франції( 25.03.1999 р.) зазначив, що п.п.ап.3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи бути негайно і детально проінформованою зрозумілою мовою про характер і причини висунутого обвинувачення. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення є передумовою реалізації права обвинуваченого на захист, гарантованого п.3 ст. 6 Конвенції,Конституцією України та КПК України.
Суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_4 , в частині конкретного формулювання обвинувачення, та щодо порушення права на захист, та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні, так як іншого виправлення вказаних недоліків в процесуальному законі не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 291,293, 314, 369, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1