Дата документу Справа № 315/695/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1069/18
Єдиний унікальний № 315/695/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Гуляйпільським районним судом Запорізької області від 16.03.2009 за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на термін 10 років, звільнений 17.04.2016 умовно достроково, не відбутий термін 1 рік 9 місяців 3 дні,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України приєднано частково до покарання за новим вироком невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.03.2009 та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Обрано ОСОБА_7 , до набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Взято ОСОБА_7 , під варту із залу суду.
Строк покарання ухвалено відраховувати з 10 години 00 хвилин 01 березня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави суму процесуальних витрат в розмірі 98,87 грн.
Вирішена доля речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 24.05.2017, близько 11.50 години, в м. Гуляйполе Запорізької області, керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля відділення «Приватбанку», розташованого по вул. Нестора Махна, шляхом вільного доступу, таємно викрав дорожній велосипед «Україна», який належить гр. ОСОБА_8 , вартістю 1775,66 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму. З викраденим зник.

Зі змісту апеляційної скарги випливає, що обвинувачений з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а також обставин щодо його особи, просить вирок місцевого суду змінити і призначити більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах, прокурора, яка вважає вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винними, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розумує обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вирок суду в цілому відповідає вказаним вимогам.

Колегія суддів вважає, що суд вирішуючи питання про вид покарання, дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, адже покарання має відповідати його меті -виправленню винної особи, а також запобіганню вчиненню нових злочинів. Суд врахував наявність обставини, яка обтяжує покарання (рецидив), а також відомості про особу обвинуваченого (не працює, веде аморальний спосіб життя). З огляду на вказані обставини, вимоги обвинуваченого зазначені в апеляційній скарзі щодо призначення покарання непов`язаного з позбавлення волі є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, розмір призначеного ОСОБА_7 покарання (яке було призначено в межах наближених до максимальних передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України), навіть з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, які характеризують останнього з негативного боку і при наявності однієї обставини, яка обтяжує покарання, є несправедливим через його суворість.

Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

На переконання колегії суддів з урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, і обставин його вчинення, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, позиції потерпілого (який прохав суворо не карати обвинуваченого), відсутності матеріальної шкоди, покарання ОСОБА_7 необхідно пом`якшити і зменшити його до одного року позбавлення волі, і відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.03.2009 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року десяти місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати до покарання за вказаним вироком невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.03.2009 та остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 1 року 10 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4