ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000964 від 25.04.2016 року відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
21.04.2016 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_8 , знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , орендуючи у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кімнату в квартирі протягом останніх декількох місяців, що передували подіям, де в цей час між ним та останнім виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, при цьому ОСОБА_8 використав малозначний привід для переведення словесного конфлікту до фізично - активних дій. В ході продовження конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 невизначеної кількості та виду тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дії, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в приміщенні кухні зазначеної квартири, наніс невідому кількість ударів, але не менше ніж два ОСОБА_6 кулаками обох рук в лобну ділянку обличчя як ліворуч, так і праворуч, після чого власноручно припинив свої злочинні дії, а власник квартири ОСОБА_6 направився до своєї кімнати з метою відпочинку, таким чином конфлікт було завершено.
Також встановлено, що 23.04.2016 року приблизно о 16:00 год ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , орендуючи у ОСОБА_6 , кімнату в квартирі протягом останніх декількох місяців, що передували подіям, де між ним та ОСОБА_5 , який прийшов у гості до власника оселі - ОСОБА_6 , виник конфлікт, який безпідставно на фоні використання ОСОБА_8 малозначного приводу щодо зробленого йому зауваження з боку останнього відносно його поведінки при спільному користуванні житловим приміщенням. В ході конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник невизначений злочинний умисел, направлений на заподіяння власнику квартири ОСОБА_6 та його знайомому ОСОБА_5 , невизначеної кількості та виду тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні квартири та у вказаний час, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дії, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, схопив руками дерев`яну палку та почав хаотично наносити удари по тілу ОСОБА_5 , при цьому останній знаходився в положенні стоячи, а потім від отриманих ушкоджень - в положенні лежачи, при цьому точну кількість ударів встановити стороною обвинувачення не є можливим, але не менше 5-6.
В той же час, ОСОБА_8 , знаходячись там же наніс палкою невизначену кількість ударів, не менше одного, ОСОБА_6 в ділянку тулуба ззаду.
Таким чином, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_6 в сукупності тілесні ушкодження у вигляді 5-ти синців верхнього полюсу лівої вушної раковини, на повіках лівого ока, в скроневій області ліворуч, в міжлопаточній ділянці праворуч та ліворуч, садна лобної області ліворуч, по задньо-підпаховій лінії праворуч в проекції 4-8 ребер, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Крім того, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_5 загальної кількості тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з поперечним переломом 10-ребра ліворуч по задньо-паховій лінії, закритого багатоуламкового перелому середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, закритої тупої травми лівого колінного суглобу, з уламковим переломом лівого наколіннику з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу, чисельних саден на тулубі та кінцівках, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України визнав у частково та пояснив, що з 2015 року він орендував кімнату в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та прожив там приблизно півроку.
21.04.2016 року після 22 год. він прийшов додому та в нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , в ході якого він завалив потерпілого ОСОБА_6 на підлогу, однак ніяких тілесних ушкоджень він йому не наносив.
Крім того, 23.04.2016 року, він прийшов після роботи додому за адресою: АДРЕСА_3 та відпочивав у своїй кімнаті. До квартири прийшли потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які почали сильно стукати в двері його кімнати. Коли він відчинив двері, то потерпілі напали на нього, завалили на підлогу та почали наносити удари руками в область голови, та ногами в область від поясу та вище. Відчуваючи загрозу, він рукою схопив палку та захищаючись, почав наносити удари ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Пояснив, що дійсно ним були нанесені тілесні удари потерпілим, однак він оборонявся.
Також обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов визнає в частково, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 13 926 гривень.
Такі показання обвинуваченого були перевірені судом шляхом дослідження наявних у справі доказів під час судового розгляду кримінального провадження.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому злочині доведена повністю і стверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що вдень 21.04.2016 року до нього в гості прийшов товариш зі своєю дитиною. Вони сиділи та спілкувались, при цьому розпили пляшку горілки, після чого він пішов спати, а гості пішли додому. В цей же день, ввечері, після 22 години прийшов обвинувачений, підійняв його з ліжка і сказав йти прибирати на кухні. На ґрунті цих обставин в них виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ображав потерпілого, кидав в нього чашку та наносив йому удари кулаками по вухах та голові.
Крім цього, 23.04.2016 року він разом з ОСОБА_5 святкували в кафе день народження ОСОБА_5 . Під час святкування ОСОБА_5 помітив на його голові синці, після чого він пояснив за яких обставин він їх отримав. Він трохи посидів у кафе та пішов додому. Пізніше ОСОБА_5 прийшов до нього додому, за адресою: АДРЕСА_3 та пояснив, що хоче поговорити з ОСОБА_8 про те, щоб обвинувачений не ображав ОСОБА_6 .
Він з ОСОБА_5 постукали до дверей кімнати ОСОБА_8 та через декілька хвилин останній вийшов. ОСОБА_5 почав прохати ОСОБА_8 , щоб той не чіпав ОСОБА_6 , на що обвинувачений сказав, що зараз прийде та зайшов до своєї кімнати.
В цей час ОСОБА_5 залишився в коридорі, а ОСОБА_6 пішов на кухню та звідти почув грохот в коридорі. Він одразу побіг до коридору та побачив, що ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, схожу на биту, б`є нею ОСОБА_5 . ОСОБА_9 почав їх розбороняти, на що ОСОБА_8 вдарив його битою по голові, після чого той пішов на кухню. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_6 пішов до ванної кімнати, щоб зупинити кров та одразу до нього зайшов ОСОБА_8 і почав бити його битою по ребрам, а потім пішов до своєї кімнати. Після вказаних подій ОСОБА_6 вийшов з ванної кімнати та ОСОБА_5 в квартирі вже не було.
Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 23.04.2016 року він зустрівся з ОСОБА_6 та вони зайшли в кафе відсвяткувати день народження. Під час перебування в кафе він у ОСОБА_6 помітив синці під очима та те, що в нього вуха синього кольору. Вони трохи посиділи в кафе, після чого ОСОБА_6 пішов додому, а він залишився в кафе. Цього ж дня він зайшов до ОСОБА_6 додому за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 відчинив йому двері та вони пішли до кімнати ОСОБА_8 , щоб з ним поговорити про те, щоб останній не бив та не ображав до ОСОБА_6 .
Коли він постукав у двері до кімнати ОСОБА_8 до нього у коридор вийшов ОСОБА_8 та ОСОБА_5 одразу почав прохати його не чіпати ОСОБА_6 на що останній попрохав зачекати та пішов до своєї кімнати. В цей час він залишився у коридорі, а ОСОБА_6 пішов до кухні. Через декілька хвилин з кімнати вийшов обвинувачений та у правій руці тримав дерев`яну палицю, схожу на биту, якою одразу почав замахуватися на нього, на що потерпілий ОСОБА_5 почав прикриватися рукою, однак останній не зупиняючись продовжував його бити по правій руці, а потім і по ногам та він не міг нічого зробити. Коли з кухні вийшов ОСОБА_6 та намагався зупинити ОСОБА_8 останній вдарив ОСОБА_6 битою по голові, після чого ОСОБА_6 пішов. А ОСОБА_8 продовжив наносити удари битою ОСОБА_5 по ногам та збив його на підлогу, продовжуючи наносити удари по ребрам. Коли ОСОБА_8 пішов, ОСОБА_5 взяв телефон, зателефонував дружині та пішов з квартири, щоб вийти на вулицю. Коли приїхав його син ОСОБА_10 , він допоміг йому вийти та вони поїхали додому.
Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що в нього були поламані ребра та він перебував на стаціонарному лікуванні два місяці. Також зазначив, що заявлений ним цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
В судовому засіданні під час допиту свідок ОСОБА_11 пояснила, що є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_8 досить шумна людина, вона дуже часто чула крики та биття посуду. Про те, що обвинувачений побив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вона дізналася від сусідів.
Також зазначила що їй відомо, що 21.04.2016 року ОСОБА_6 святкував день народження, а 23.04.2016 року вона бачила його з розбитою головою та він повідомив, що до нього заходив ОСОБА_5 та в той момент стався інцидент з побиттям.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що потерпілого ОСОБА_6 він знає приблизно 20 років. В своїй квартирі потерпілий ОСОБА_6 проживав спочатку з сім`єю, потім став жити з квартирантами. Про обставини побиття потерпілих він дізнався від потерпілого ОСОБА_6 13.02.2016 року. Більш нічого свідок пояснити не зміг.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 23.04.2016 року йому зателефонувала мати, попрохала поїхати до ОСОБА_6 і подивитись що там сталося, оскільки їй телефонував батько ОСОБА_5 та сказав, що він у ОСОБА_13 та його побили.
Коли він приїхав до будинку ОСОБА_6 , з під`їзду виповз його батько ОСОБА_5 , та в цей же момент у вікні він бачив обвинуваченого. Він одразу взяв батька та повіз додому. Тіло у батька було все синього кольору та батько повідомив, що хотів щось допомогти чи пояснити обвинуваченому, а той в свою чергу налетів на нього з битою в руці та почав бити по всьому тілу. Коли додому приїхала мати ОСОБА_14 вони одразу поїхали до лікарні, де батько провів на стаціонарному лікуванні два місяці та ще півроку лікувався вдома.
Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1632 від 25.04.2016 року, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна, синців голови, синців обличчя, тулубу, що спричинені від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо в терміни на який вказує обстежений. За своїм характером виявлені в нього тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року, проведеного в період часу з 12 год. 30 хв. по 12 год. 50 хв., та фото таблицею до нього, відповідно до яких, в кабінеті КЗ «Дніпровське обласне бюро про СМЕ ДОР» потерпілий ОСОБА_6 показав механізм та локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 23.04.2016 року приблизно о 16:30 год. за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно з висновком експерта № 2114е від 31.05.2016 року, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 5-ти синців у верхнього полюсу вушної раковини, на повіках лівого ока, в скроневій області ліворуч, в міжлопаточній області праворуч та ліворуч; садна лобної області ліворуч, по задньо-підпаховій лінії праворуч в проекції 4-8 ребер.
Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених тілесних ушкоджень (синці лівої вушної раковини, на повіках лівого ока, скроневої області ліворуч, в міжлопаточної області ліворуч та праворуч жовто-зеленого кольору, з нечіткими контурами; садно лобної області під коричневою кіркою), могли утворитися незадовго до його огляду, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові, тобто за дві доби до моменту огляду.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) та вони не суперечать механізму їх утворення на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 26.05.2016 року.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони знаходяться в анатомічній ділянці доступній для нанесення їх власноруч.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Відповідно до протоколу огляду від 16.06.2016 року, проведеного в період часу з 16 год. 40 хв. по 16 год. 50 хв., була оглянута дерев`яна палка білого кольору, довжиною 60 см, яка на момент огляду пошкоджень не мала.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2017 року, відповідно до якого в період часу з 14 год. 50 хв. по 15 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 показав за яких обставин ОСОБА_8 почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_5 та йому. А також показав механізм та локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколу огляду від 14.09.2016 року, проведеного в період часу з 12 год. 10 хв. по 12 год. 35 хв., була оглянута дерев`яна палка білого кольору, довжиною 60 см, яка на момент огляду пошкоджень не мала.
Згідно висновку експерта № 2508е від 27.06.2016 року, за даними медичної документації та при огляді 10.06.2016 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з поперечним переломом 10-го ребра ліворуч по задньо-паховій ліній; закритого багато уламкового перелому середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків; закритої тупої травми лівого колінного суглобу, з уламковим переломом лівого наколіннику з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу; численних саден на тулубі та кінцівках.
Виявлені у нього тілесні ушкодження, спричинені від не менш як 5-6-ти механічних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, яким могла бути і дерев`яна палиця або інші перемети з аналогічними властивостями.
Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: численних саден на тулубі та кінцівках відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини з поперечним переломом 10-ребра ліворуч по задньо-пахвовій лінії; закритого багатоуламкового перелому середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків; закритої тупої травми лівого колінного суглобу, з уламковим переломом лівого надколіннику з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу (як кожне окремо) відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом України від 17.01.1995 року №6.
Враховуючи характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (наявність кісткової патології у вигляді переломів) вважаю не характерним спричинення їх власною рукою. Ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що всі вони отримані не задовго до звернення за медичною допомогою в 6МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий постанові.
Будь-яких даних за різночасовий термін отримання тілесних ушкоджень, за даними медичної документації, не виявлено.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2017 року, відповідно до якого в період часу з 14 год. 00 хв. по 14 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 розповів за яких обставин 23.04.2016 року ОСОБА_8 почав наносити йому тілесні ушкодження, а також показав механізм та локалізацію їх нанесення.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року, відповідно до якого в період часу з 13 год. 00 хв. по 13 год. 30 хв. в кабінеті КЗ «Дніпропетровське бюро про СМЕ ДОР», ОСОБА_5 відтворив обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а також механізм та локалізацію їх нанесення.
Відповідно до додаткового висновку експерта № 3042е від 12.09.2017 року за даними медичної документації та при огляді 10.06.2016 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з поперечним переломом 10-ребра ліворуч по задньо-пахвовій лінії; закритого багатоуламкового перелому середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків; закритої тупої травми лівого колінного суглобу, з уламковим переломом лівого надколіннику з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу; численних саден на тулубі та кінцівках.
Виявлені у нього тілесні ушкодження, спричинені від не менш як 5-6-ти механічних дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, яким могла бути і дерев`яна палиця або інші предмети з аналогічними властивостями.
Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічних дій (ударів) тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (битою) в область лівої верхньої кінцівки, в область лівого колінного суглобу та грудної клітини
Згідно протоколу огляду місця події від 23.10.2017 року та фототаблицею до нього, в період часу з 14 год. 45 хв. по 15 год. 07 хв., було проведено огляд трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 , яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку.
Відповідно до протоколу додаткового огляду від 24.10.2017 року, проведеного в період часу з 13 год. 05 хв. по 13 год. 30 хв. була оглянута дерев`яна палка, довжиною близько 43 см, діаметром приблизно 3 см, по всій довжині однакової товщини, округла з однієї сторони та маюча рівний зріз з іншої.
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого про те, що 21.04.2016 року він не наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , а лише штовхав його, оскільки, відповідно до показів потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 першим почав конфлікт, під час якого наніс потерпілому ОСОБА_6 удари по голові. Крім того, відповідно до показів потерпілого ОСОБА_5 , саме через наявності у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у виді синців в області голови він і вирішив поговорити з обвинуваченим 23.04.2016 року про те, щоб останній не чіплявся та не ображав потерпілого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_8 суд виходить з того, що необхідна оборона у відповідності до правил ст. 36 КК України - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає необхідної та достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом якими, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України є будь - які дії особи, що безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди особі, яка захищається, та у зв`язку із тим вимагають свого негайного відвернення або припинення. Така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Дії по зупиненню суспільно-небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

Разом із тим, необхідна оборона не допускається проти правомірних дій інших осіб, навіть якщо ними заподіюється шкода інтересам, що охороняються законом. Правомірність зазначених дій може зумовлюватися реалізацією прав, які належать особі чи надані законом, у тому числі і вчиненням таких дій за наявності обставин, що виключають їх суспільну небезпечність чи протиправність. Зокрема, не допускається необхідна оборона проти дій особи, які вчинюються нею в стані необхідної оборони, крайньої необхідності, при затриманні злочинця, а також при виконанні нею професійних чи службових функцій із дотриманням умов їх правомірності.

Судом встановлено, що спочатку конфлікт виник між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 , під час якого обвинувачений наніс потерпілому удари кулаками в область голови. В подальшому 23.04.2016 року коли потерпілий ОСОБА_5 помітив синці на обличчі та вухах ОСОБА_6 , потерпілі прийшли до ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_5 хотів поговорити з обвинуваченим про те, щоб той не ображав потерпілого ОСОБА_6 . Однак обвинувачений, почувши тему розмови, повернувся до своєї кімнати, а вже після вийшов з дерев`яною палкою в руці, якою і почав наносити удари потерпілим.
При цьому суд критично ставиться до посилань обвинуваченого про те, що саме потерпілі, після того як він відчинив двері почали наносити йому удари в область голови руками та по тулубу ногами. Водночас часткове визнання своєї вини ОСОБА_8 , суд розцінює як засіб захисту з метою уникнення належної кримінальної відповідальності.
Суд вважає достовірними покази потерпілих про те, що обвинувачений першим почав наносити удари потерпілому ОСОБА_5 23.04.2016 року, оскільки останній намагався поговорити з обвинуваченим щодо конфлікту який стався між ним та ОСОБА_6 21.04.2016 року, під час якого обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого про те, що після того, як від відчинив двері, потерпілі одразу почали наносити йому тілесні ушкодження руками в область голови та ногами в область поясу та нижче, а він в період нанесення йому тілесних ушкоджень схопив палку та захищаючись почав наносити удари потерпілим, оскільки в подальшому обвинувачений не звертався за допомогою до медичного закладу та до поліції. Крім того, такі покази обвинуваченого спростовуються показами потерпілих, які вказують, що обвинувачений спочатку відчинив двері, після чого зайшов до своє кімнати. При цьому ОСОБА_6 пішов до кухні, а ОСОБА_5 залишився чекати, а коли через пару хвилин ОСОБА_8 вийшов з кімнати, в його руках була дерев`яна палиця, якою він одразу почав наносити удари потерпілому ОСОБА_5 , а потім і ОСОБА_6 .

В суду немає підстав сумніватися в достовірності та правдивості показів потерпілих, оскільки вони не мають підстав обмовляти обвинуваченого, попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів та їх покази є послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами. Зокрема під час досудового слідства потерпілі показували обставини, механізм та локалізацію нанесення їм тілесних ушкоджень (протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілих), які співпадають з показами потерпілих під час судового слідства. Крім того, свідок ОСОБА_10 , пояснив, що йому зателефонувала мати, попрохала поїхати до ОСОБА_6 і подивитись що там сталося, оскільки їй телефонував батько ОСОБА_5 та сказав, що він у ОСОБА_13 та його побили, а коли він приїхав до будинку ОСОБА_6 , з під`їзду виповз його батько ОСОБА_5 , та в цей же момент у вікні він бачив обвинуваченого.
Аналізуючи характер та раптовість виникнення насильства, а також інші обставини суд встановив, що потерпілі лише хотіли поговорити з обвинуваченим, тому не було реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно:
-за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення легкого тілесного ушкодження;
-за ч. 1 ст. 122 КК України, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України та у виді обмеження волі в межах ч. 1 ст. 122 КК України. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 49 звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Так як з дня вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України минуло понад два роки, суд вважає за необхідне звільнити його від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, практику Європейський Суду з прав людини, особу винного, який раніше не судимий, а також обставини справи (предмет злочину), суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В позовній заяві потерпілий ОСОБА_5 просив суд стягнути на свою користь з обвинуваченого відшкодування майнової та моральної шкоди на суму 51 411 грн. з яких майнова шкода складає 26 411 грн., а моральна шкода - 25 000 грн. Розглядаючи зазначені вимоги, суд керується наступним.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, потерпілим документально підтверджені витрати під час лікування на загальну 14 131,40 грн., тому вона підлягає стягненню з обвинуваченого. Витрати на суму 1905,17 грн., а саме: витрати на придбання пакетів, благодійних внесків, їжа та інше, зазначені в документах витрат на лікування жодним чином лікування не стосуються, також витрати на проїзд та харчування у розмірі 4 000 гривень, які просить стягнути з обвинуваченого потерпілий не стосуються лікування, тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, потерпілий в своїй позовній заяві просить стягнути з обвинуваченого витрати в заробітній платі за 6 місяців в розмірі 6000 гривень. Однак, враховуючи, що вказані позовні вимоги не були підтверджені потерпілим документально, вони задоволенню не підлягають.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілого по справі, яку він зазнав у зв`язку зі втратою здоров`я, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності, зваженості і справедливості.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

Від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України звільнити ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 74 КК України з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 14 131,40 гривень, та моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Речові докази:

- дерев`яну палку, яку добровільно видав ОСОБА_8 , яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1