Справа №522/1811/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000434 від 25.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Представник цивільного позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000434 від 25.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, мотивуючи свої вимоги наступним.

Слідчим СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській області провадиться досудове розслідування кримінального провадження №0000434 від 25.01.2017 року, кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190КК України, що спричинило тяжкі наслідки та яким заподіяна шкода у великому розмірі.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.01.2017 до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи належним йому житловим будинком АДРЕСА_1 .

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що протоколом правління Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» від 01.06.2006 за №01/07-03 ОСОБА_4 прийнято до членів кооперативу, за яким закріплено для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,03 га за генпланом.

На виконання умов даного протоколу ОСОБА_4 було сплачено вступний членський внесок у розмірі 50'500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 06.07.2006 №154.

Протоколом правління Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» від 14.09.2006 за №14/09-1 члену кооперативу, тобто ОСОБА_4 , затверджено проект будівництва житлового будинку, встановлений розмір загального цільового і пайового внесків, строків їх внесення, а також термінів будівництва, введення в експлуатацію та передання йому у власність житлового будинку.

Відповідно до вимог цього протоколу ОСОБА_4 сплатив на користь Кооперативу відповідний цільовий внесок у сумі 202'000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 23.09.2006 №155.

Станом на 10.06.2009 ОСОБА_4 сплачено на користь ЖБК для будівництва об`єктів загального користування та житлового будинку - 813'555,00 грн. або еквівалент 161'000,00 доларів США, що підтверджується вищевказаною довідкою №10/07/09-1/С від 10.07.2009.

У подальшому ОСОБА_4 сплачено на користь ЖБК членських внесків на загальну суму 71'364,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 03.10.2012 №278, від 17.04.2013 №б/н, від 17.04.2013 №б/н, , від 13.06.2013 №554, від 27.08.2014 №б/н.

Згідно Декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 05.02.2014 №ОД63 закінчений будівництвом об`єкт, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вважати готовим до експлуатації.

Рішенням Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області за №53 від 31.03.2014 даному житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , як повноправний член ГО «Марін Віллас» і власник житлового будинку АДРЕСА_1 сплачував на користь Громадської організації членські внески, що підтверджується, зокрема, квитанціями від 23.02.2015. Слід зазначити, що за останнім закріплено особистий рахунок № НОМЕР_1 .

Державна реєстрація об`єкту нерухомості не була здійснена ОСОБА_4 , як членом кооперативу, в зв`язку зі зміною місця мешкання за межі України.

Увесь час з моменту від`їзду потерпілого ОСОБА_4 на постійне місце проживання до Іспанії догляд за будинком здійснювався ОСОБА_5 рідним братом потерпілого.

Крім цього в ході досудового розслідування встановлені особи ОСОБА_6 та державного реєстратора ОСОБА_7 , які вчинили злочин шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_6 .

Вказані особи заволоділи житловим будинком, що належить ОСОБА_4 як члену ЖБК «Марін Білдер», яке переоформили на ОСОБА_8 . Первинна реєстрація даного нерухомого майна була здійснена із використанням підробленої довідки про виплату пайового внеску за підписом голови правління ЖБК «Марін-Білдер» ОСОБА_9 , видану на користь ОСОБА_6 . Державну реєстрацію права власності на даний житловий будинок було незаконно здійснено реєстратором ДП «ДІСЕД» (Приморський район міста Одеси) ОСОБА_7 .. Вказані факти були встановлені під час проведення Міністерством юстиції України камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_7 від 17.07.2017, за результатами якої було анульовано доступ вказаного державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В ході досудового розслідування слідчим були допитані колишній керівник ЖБК «Марін-Білдер» ОСОБА_9 , який показав, що жодних документів або довідку на ім`я ОСОБА_6 він, яка голова правління кооперативу, ніколи не підписував і не видавав, а вказана особа до членів кооперативу не входила. Єдиним дійсним власником житлового будинку та членом кооперативу, який здійснював сплату пайових внесків за даний житловий будинок АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 .

В рамках даного провадження потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про витребування на користь цивільного позивача нерухомого майна, яке являється предметом кримінального правопорушення, з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 .

Таким чином, керуючись положеннями ст. 98 КПК України даний будинок АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом по кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , є предметом злочинного посягання та з метою недопущення подальшого його відчуження, слідство вважає за необхідне заборонити будь-яке його відчуження, шляхом накладення арешту, оскільки невжиття таких заходів може призвести до його втрати, що у подальшому може перешкодити кримінальному провадженню, а також відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 .

Згідно з ст.1 Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 17.07.1997 №475/97-ВР, Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до ній, а також її тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов`язковими при правозастосуванні органами правосуддя.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі.

Європейський суд з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах „Атлан проти Сполученого Королівства" від 19.06.2001, „Перна проти Італії від 25.07.2001 тощо визнав в резолютивній частині рішення, що виходячи з обставин справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить спосіб захисту порушеного права і може становити достатньо справедливу компенсацію моральної шкоди.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Тому спосіб обраний позивачем відповідає закону.

Розмір моральної шкоди встановлений позивачем з урахуванням Методичних рекомендацій наданих в розділах 5, 6 листа Міністерства юстиції України від 13.05.2004 №35-13/797.

До судового засідання представник цивільного позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, викладені обставини підтримує в повному обсязі, а тому з метою недопущення виникнення судової тяганини, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги на підставі ст. 22 КПК України..

Прокурор до судового засідання не з`явився, про час та дату слухання був належним чином повідомлений, але надав суду лист, в якому не заперечив проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Згідно зі ст. 2 КК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2.ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчинення злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ч.3 ст.170 КПК України).

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.2 ст.132 КПК України).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

З метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, недопущення незаконній втраті, зміні чи відчуженню, слідчий суддя вважає слушними доводи представника потерпілого ОСОБА_4 про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження, на підставі чого вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000434 від 25.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали про арешт доручити представнику цивільного позивача ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 або слідчим СВ Приморського ВП в м.Одеси ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні №0000434 від 25.01.2017 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

19.09.2018