Справа № 161/7995/18 Провадження №11-сс/773/280/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
володільця майна ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000397),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Луцького РВ ЛВП ГУНП України у Волинській області та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення огляду місця події 18 травня 2018 року, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21061» 1982 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування та технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 21061» 1982 року випуску, серії НОМЕР_2 , ключі від замка запалювання даного автомобіля та інше майно, в рамках досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000397 від 18 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
В поданій апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що конфіскований автомобіль не відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази, які б вказували на вчинення злочину особою, якій належить майно, а про вчинення злочину ОСОБА_9 з використанням даного транспортного засобу їй не було нічого відомо. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, володільця майна та захисника, які, кожен зокрема, підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановою слідчого від 18 травня 2018 року вилучене в ході огляду місця події майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21061» 1982 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі від замка запалювання даного автомобіля, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, мотивував своє рішення тим, що власником даного майна фактично, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_10 , однак, під час затримання ОСОБА_9 , останній, разом з викраденими речами перебував в транспортному засобі «ВАЗ 21061» 1982 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , в зв`язку із чим, з метою забезпечення правомірного утримання та дослідження органами досудового слідства даних речових доказів, на них слід накласти арешт.
Посилання заявника на ту обставину, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підтверджується її право власності на вказаний транспортний засіб, не ґрунтується на вимогах закону та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.
Тому, апеляційний суд вважає, що з врахуванням зазначених обставин, а також з метою збереження вищевказаного майна, що є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя законно та обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на вищевказане майно на підставі ч.3 ст.170 КПК України.
Висновки слідчого судді в ухвалі відповідають фактичним обставинам справи, є законними, обґрунтованими та вмотивованими.

З огляду на це, підстав для скасування ухвали слідчого судді, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі наведеного і керуючись 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: