Справа № 363/1613/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/724/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 25.06.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано виннним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України і за цим законом призначено йому покарання:
за ч. 1 ст. 190 КК України штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;
за ч. 2 ст. 190 КК України штраф у розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.;
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України постановлено призначене покарання виконувати самостійно, так як вони складанню за сукупністю злочинів згідно ст. 70 КК України не підлягають.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 визнаний винним за те що, 14 грудня 2015 року в денний час доби по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами, познайомився з потерпілою ОСОБА_9 , проживаючою в тому ж будинку в кв. АДРЕСА_3 , якій ОСОБА_8 представився приватним підприємцем, що займається продажем та установкою металопластикових вікон і дверей, до якої увійшов у довіру і підписав з нею договір, що не відповідає дійсності, пообіцявши встановити двері в її квартирі, за що отримав грошові кошти в сумі 5 300 грн., проте наміру виконувати свої зобов`язання не мав та обманув останню, заволодів вказаними коштами, якими розпорядився на власний розсуд.
27 грудня 2015 року в денний час доби ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами, познайомився з потерпілою ОСОБА_10 , проживаючою в тому ж будинку в кв. АДРЕСА_5 , якій ОСОБА_8 представився представником корпорації «Прано», що займається продажем та установкою металопластикових вікон, до якої увійшов у довіру і підписав з нею договір, що не відповідає дійсності, пообіцявши встановити вікна в її квартирі, за що за допомогою банківського терміналу, який мав при собі, з кредитної картки «Приватбанк» потерпілої ОСОБА_10 № НОМЕР_1 здійснив переказ коштів в сумі 3 800 грн. на свій рахунок в тому ж банку № НОМЕР_2 , проте наміру виконувати свої зобов`язання не мав та обманув останню, заволодів вказаними коштами, якими розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_7 просить вирок Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність змінити та в резолютивній частині вироку визначити ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_8 не визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, тобто не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий апеляційну скаргу підтримав та просив її задоволити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні і не оспорюється в апеляційній скарзі.
Щодо доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Абзацом 4 п. 22 постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбаченого, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК (2341-14).
Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України визначено призначене покарання виконувати самостійно, так як вони складанню за сукупністю злочинів згідно ст. 70 КК України не підлягають.
На переконання колегії суддів, така позиція суду першої інстанції є помилковою, оскільки ОСОБА_8 за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України призначено основне покарання у виді штрафу, яке є одного виду і на підставі ст. 70 КК України при призначенні основного покарання за сукупністю злочинів підлягає обов`язковому складанню чи поглиненню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_8 не визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, за правилами передбаченими ст. 70 КК України, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України змінити.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Виключити з вироку посилання на ч. 3 ст. 72 КК України.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: