печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ГСУ НП України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000120, зареєстрованому в ЄРДР 26.11.2012 за фактами вчинення службовими особами групи компаній «Укогруп» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356; ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 197-1; ч. 1 ст. 194; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358; ч. 1, 2 ст. 382; ч. З ст. 28, ч. ч. 2, 4 ст. 197-1; ч.ч. 1,2 ст. 364-1; ч. 2 ст. 364; ч.ч. 1, 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 1,3,4 ст. 190; ч. ч. 1, З ст. 212; ч. ч. 4, 5 ст. 191; ч. З ст. 28, ч. 2 ст. 366; ч. З ст. 365-2; ч. З ст. 28, ч. З ст. 382; ч. З ст. 28, ч, 3 ст. 365-2; ч. З ст. 28, ч. З ст. 362 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на самовільно захопленій земельній ділянці площею 0,6276 га кадастровий номер 8 000 000 000:75:121:0017, вартістю 1 877,90 грн. кв. м., яка розташована по АДРЕСА_2 проводиться самовільне будівництво житлового комплексу без дозвільної документації житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та здійснюється попередній продаж квартир всупереч чинному законодавству, а саме Законам України «Про інвестиційну діяльність» та «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».
Згідно акта обстеження земельної ділянки № 16-0510-08 від 14.03.2016 ніякі права на дану земельну ділянку не реєструвалися, цільове призначення земельної ділянки не визначалося, але фактичне використання ділянки здійснює ТОВ «Ві Ді Проджект» шляхом будівництва житлового комплексу.
22.03.2017 р. в кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_4 останнього залучено потерпілим. Допитаний як потерпілий ОСОБА_5 показав, що в 2014 році його доньки уклали з ТОВ «Ві Ді Проджект» попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , за яку внесено кошти в розмірі 97% вартості.
Однак, не дивлячись на це, в березні 2017 року кв. АДРЕСА_3 , попередній договір на купівлі якої укладено з сестрами Головченко, відчужено ОСОБА_6 та 20.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріат ОСОБА_7 , всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» зареєстровано за ОСОБА_6
04.04.2017 на підставі ухвали Печерського районного суду м Києва накладено арешт на кв. АДРЕСА_4 .
У той же час 01.10.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» ОСОБА_8 право власності на кв. АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_9 всупереч ухвали Печерського районного суду м Києва

Прокурором ОСОБА_3 до суду подана заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а саме: зі змісту клопотання не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а саме: зі змісту клопотання не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, клопотання є необґрунтованим і підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1