АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000273 від 10 січня 2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плоске Київської обл.., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнани винуватим в тому, що 10 січня 2018р. приблизно о 20 год. по вул. Радунській, 7, в м. Києві знайшов на землі поліетиленовий пакетик з психотропною речовиною амфетаміном, масою 1,155г, та поклав до кишені джинсів, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту психотропну речовину амфетамін. В той же день, 10 січня 2018р. біля будинку № 5-а по вул. Радунській в м. Києві ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, яким він добровільно видав поліетиленовий пакетик з психотропною речовиною - амфетаміном, масою 1,155г, який незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 11-2/154 від 22 січня 2018 року, надана на дослідження порошкоподібна речовини світло-рожевого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін. Маса амфетаміну у речовині становить 1,155г.

Цим вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши менш суворе покарання у виді штрафу.
Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та є явно несправедливим, через його суворість.
Так, захисник зазначає, що судом допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що призвело в свою чергу до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановленні ч. 1 ст. 309 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Також апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 370 КПК України, у зв`язку з чим винесено незаконний вирок, оскільки суд не дотримався вимог ч. 2 п.4 ст. 374 КПК України, а саме у вступній частині вироку не зазначені заняття, освіта, сімейний стан, та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи. Більш того, апелянт наголошує, що судом належним чином не враховані обставини та докази, які характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, додатково надані стороною захисту докази, які характеризуються особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, в апеляційній скарзі не заперечується, як і не заперечуються обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції дотримався вище вказаних вимог закону, оскільки врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який без визначеного роду занять, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, визнав себе винуватим та розкаявся у вчиненому, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів з його боку, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем проживання, та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що призвело в свою чергу до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановленні ч. 1 ст. 309 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через суворість, є безпідставними.

Так, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст..ст. 349, 363 КПК України, як і суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог 404, 405 КПК України, перевіряє докази, надані сторонами.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим стороною захисту в суді першої інстанції не надані будь-які докази та відомості, що характеризують особу обвинуваченого, які могли б вплинути на визначення виду і розміру призначеного обвинуваченому покарання.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисника також не наведені будь-які обставини або відомості, які стосуються особи обвинуваченого, які не враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Під час апеляційного розгляду захисником надані: копія грамоти на ОСОБА_6 за 2014 рік за Ш місце в змаганнях по футболу, копія подяки зі школи батькам ОСОБА_6 за 2012 рік, копія свідоцтва про те, що 25 травня 2012 року ОСОБА_6 закінчив курси англійської мови, копія свідоцтва про базову загальну середню освіту від 1 червня 2012 року та копія студентського квитка на ОСОБА_6 , відповідно до якої з 1 вересня 2016 року по 28 лютого 2019 року ОСОБА_6 є студентом Державного закладу «Київський коледж зв`язку».

Проте, надані стороною захисту докази, які характеризують особу обвинуваченого, окрім копії студентського квитка, стосуються більшою частиною періоду 2012 року, а будь-яких даних, які характеризують особу обвинуваченого протягом останнього часу, матеріали провадження не містять, як і не надані стороною захисту.

Окрім того, під час апеляційного розгляду стороною захисту зазначалось про те, що ОСОБА_6 працює неофіційно та на його утриманні перебувають рідні. Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин стороною захисту також не надано.

Зважаючи на викладене, враховуючи конкретні обставини справи, в т.ч. кількість психотропної речовини, яку обвинувачений незаконно придбав та зберігав без мети збуту, дані, які характеризують особу обвинуваченого, те, що матеріали справи не містять і не надано стороною захисту будь-яких доказів того, що обвинувачений займається суспільно-корисною працею та має власний дохід, колегія суддів доходить висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді мінімального строку обмеження волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, із звільненням ОСОБА_6 від відбування такого покарання з іспитовим строком 1 рік, за своїм видом і розміром відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він визнаний винуватим, та на даний час є студентом Державного закладу «Київський коледж зв`язку». Однак, вказана обставина не впливає на вид та розмір покарання, призначеного вироком суду обвинуваченому.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга захисника в частині призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції, всупереч вимог ч. 2 п.4 ст. 374 КПК України, у вступній частині вироку не зазначені заняття, освіта обвинуваченого, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині підлягає зміні, а саме у вступній частині вироку слід зазначити обставину, що знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду про те, що ОСОБА_6 навчається у Державному закладі «Київський коледж зв`язку», і в цій частині апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити, вказавши у вступній частині вироку, що ОСОБА_6 навчається в Державному закладі «Київський коледж зв`язку».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.
Судді:

___________________________ __________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3