печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0008030 від 16.09.2014 року прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

24.09.2018 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0008030 від 16.09.2014 року прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у складі групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 187,ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 369, ч.1 ст. 377 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з червня 2015 року до лютого 2017 року, учасники злочинної організації, діючи у складі організованої групи, шляхом погроз застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та її близьких родичів, а також застосування такого насильства відносно потерпілої ОСОБА_4 , вимагали у останньої здійснити передачу грошових коштів у сумі 500 000 доларів США.

У ході досудового розслідування встановлено, що учасники злочинної організації, у період з 08 год. 37 хв. по 14 год. 00 хв. 17.11.2017, перебуваючи за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна та чужих грошових коштів вимагали від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передачі їм автомобіля марки «BMW X6», номерний знак НОМЕР_1 , та 20 тис. доларів США, погрожуючи потерпілим застосуванням фізичного насильства, їх затриманням, поміщенням до дитячого будинку-інтернату їх сина ОСОБА_7 .

В рамках вищевказаного провадження 16.05.2018 в порядку ст. 208 КПК України затримано та повідомлено про підозру в участі у злочинній організації: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишнім власником вищезазначеного автомобіля марки «BMW X6», номерний знак НОМЕР_1 була ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мала певні стосунки з одним з учасників злочинної організації ОСОБА_10 . Також встановлено, що ОСОБА_17 користувалась зазначеним транспортним засобом на підставі довіреності посвідченої нотаріусом ОСОБА_18 18.10.2017 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно експертного висновку 12-2/204 від 27.02.2018 автомобіль марки «BMW X6», сірого кольору, 2009 року випуску, має змінений ідентифікаційний номер кузова на НОМЕР_2 з первинного НОМЕР_3 , тобто вказаним транспортним засобом незаконно змінено ідентифікаційний номер кузова.

Крім того, зазначений транспортний засіб є об`єктом кримінально протиправних дій набутий кримінально протиправним шляхом з боку учасників злочинної організації.
Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 вказаний автомобіль марки «BMW X6» визнано речовим доказом.

Прокурор вказує, що метою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення збереження речових доказів, що визначено пунктами 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначені кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження № 0008030 від 16.09.2014 року прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на рухоме майно автомобіль марки «BMW X6», сірого кольору, 2009 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1