Справа №490/3278/18 14.06.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000075.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 ,

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.59 год. 31 липня 2018 року з визначенням застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 528 600 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а обраний судом запобіжний захід є занадто суворим оскільки слідчим суддею не дотримані вимоги кримінального процесуального закону, а також не оцінені в сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Стверджує, що судом не враховано особи підозрюваного, його соціальних та родинних зв`язків, а саме того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, мешкає зі своїми батьками-пенсіонерами та утримує малолітню дитину 2013 року народження, позитивно характеризується за місцем мешкання.
Та обставина, що ОСОБА_8 звільнився з роботи у квітні 2018 року та за місяць ніде не працевлаштувався не може визнаватись судом як підстава продовження ним злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень.
На думку апелянта, твердження прокурора про недостатність більш м`якого запобіжного заходу забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на можливість незаконного впливу на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, вчинення нових кримінальних правопорушень, матеріалами провадження не підтверджені, а тому мають характер припущення.
За наведеного, апелянт вважає, що висновки слідчого судді про недоцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу є невірними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Зазначає, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 частково визнав вину та повідомив про наміри допомагати слідству.
Окрім цього апелянт вказує на те, що слідчим суддею не вірно визначено розмір застави, який в даному випадку, за підозрою у вчиненні тяжкого злочину, має становити від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Натомість слідчий суддя, без зазначення у чому полягає виключність даного випадку, визначив заставу, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він у березні 2018 року, точної дати досудовим розслідування не встановлено, володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав як джерело отримання прибутку діяльність, пов`язану з незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту, а також незаконний збут на території м. Южноукраїнська та Миколаївської області, психотропних речовин.
В квітні 2018 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, з метою отримання незаконної наживи, у невстановленому місці придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфітамін, яку зберігав з метою подальшого збуту.
11.04.2018 р. у період часу з 20.05 год. до 20.14 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання, керуючись корисливим мотивом, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфітамін, масою 0,0163 г., отримавши від незаконного збуту кошти у сумі 300 грн.
Діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, на початку травня 2018 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 у невстановленому місці придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфітамін, яку зберігав за місцем мешкання з метою подальшого збуту.
02.05.2018 р. у період часу з 15.41 год. до 15.53 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання, керуючись корисливим мотивом, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфітамін, масою 0,0209 г., отримавши від незаконного збуту кошти у сумі 300 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному виготовлені, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
30.05.2018 р. в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та 31.05.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного злочину.
31.05.2018 р. слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для запобігання ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду , знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Врахувавши, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується даними показань свідка ОСОБА_9 , який приймав участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативних закупок психотропної речовини амфітаміну, який пояснив, що придбав психотропну речовину у ОСОБА_5 , протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролів за вчиненням злочину у формі оперативних закупок, якими зафіксовано факти збуту ОСОБА_5 психотропної речовини, обіг якої обмежено амфітамін, обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 , під час якого вилучено грошові кошти, які отримані внаслідок злочинної діяльності, а також виявлено та вилучено речовину, ззовні схожу на психотропну речовину амфітамін та мобільний телефон, який використовувався для зв`язку із споживачами наркотичних засобів, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у якому він підозрюється, того що ОСОБА_8 раніше не судимий, в період з 01.08.2016 р. по 13.04.2018 р. працював поліцейським Южноукраїнського районного відділення Управління поліції охорони в Миколаївській області, на даний час не працює, не одружений, має на утриманні малолітнього сина, не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів допиту свідка ОСОБА_9 , який надав пояснення про обставини придбання ним наркотичного засобу у ОСОБА_5 , проведення негласних слідчих дій у виді контролів за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, якими зафіксовано факти збуту ОСОБА_5 особливо небезпечного наркотичного засобу, обшуку квартири АДРЕСА_2 від 30.05.2018 р., відповідно якому виявлено та вилучено грошові кошти, мобільний телефон, який використовувався для зв`язку із споживачами наркотичних засобів та інші матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, про наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
На наявність ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких речей, що мають істотне значення для встановлення обставин справи вказує те, що досудове розслідування триває, встановлюються місця, в яких вказаною особою можливо здійснюється зберігання психотропних речовин з метою подальшого збуту, обшуки в яких не проведені.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Мамедова проти Росії», наголошує на тому, що на початкових етапах розслідування ризик втручання в правосуддя може виправдовувати тримання особи під вартою. В даному випадку, на початковому етапі досудового розслідування даного кримінального провадження, враховуючи обставини і кількість епізодів вчинення злочину, на думку апеляційного суду, ризик знищення доказів є цілком ймовірним, а тому утримання ОСОБА_5 під вартою є виправданим.
Про наявність ризиків незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином вказує, те, що досудовим розслідуванням на даний час не встановлено коло осіб, які придбавали у підозрюваного психотропні речовини, та їх ще не допитано, встановлюються й інші особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим розголошення відомостей результатів досудового розслідування призведе до неповноти досудового розслідування, підозрюваний є колишнім співробітником правоохоронних органів, та, маючи певні зв`язки в цих органах, може незаконно впливати, як на інших підозрюваних так і на свідків, візуально знає особу, яка брала участь у проведенні оперативної закупки.
На ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 вказує те, що, як вбачається з матеріалів клопотання, останній можливо вчинив інкримінований йому злочин будучи працівником правоохоронного органу (11.04.2018 р.) та після звільнення (13.04.2018 р.) продовжив свою злочинну діяльність, пов`язану із незаконним обігом наркотичних засобів і працевлаштуватись після звільнення не намагався.
З урахуванням тяжкості, обставин і кількості епізодів злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, є необґрунтованим та не забезпечить на даній, початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виходячи з даних про його особу, кількості епізодів злочинної діяльності та обставин можливо вчиненого злочину.

Ті обставини, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає з батьками та позитивно характеризується, утримує малолітнього сина, з огляду на характер, вид та обставини вчиненого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_10 , не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про невірне визначення слідчим суддею розміру застави, оскільки відповідно ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя врахувавши в повній мірі вказані норми закону, оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , характеризуючи дані про його особу та обставини кримінального провадження правомірно визначив розмір застави більше за вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і який належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави, з чим погоджується і апеляційний суд.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про обрання ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів або зменшення розміру застави апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3