УХВАЛА
12 вересня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрито, його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
За доводами апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції незаконно розглянуто кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за відсутності захисника. Він звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних та фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права.
Крім того, прокурор зазначає, що звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України суд не взяв до уваги те, що обвинувачений звернувся до лікувального закладу 07 травня 2018 року, тобто до вчинення інкримінованого злочину.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції, органом досудового розслідування встановлено, що 16 травня 2018 року приблизно в 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 55 по вул. Бальзака в м. Києві, побачив медичний ін`єкційний шприц, в якому знаходився наркотичний засіб метадон, масою 0,025 г. Після чого ОСОБА_5 підняв зазначений медичний шприц, поклав до кишені куртки та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту і в подальшому був затриманий працівниками поліції.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до лікувального закладу з метою вилікуватись від наркоманії та пройшов курс лікування, суд першої інстанції прийняв рішення про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на думку колегії суддів, ці вимоги закону судом першої інстанції повною мірою дотримані.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_5 на захист, оскільки розглянув кримінальне провадження без його захисника, тоді як він є особою, котра страждає на розлад психіки й поведінки, а тому згідно з ч. 3 ст. 52 КПК участь захисника є обов`язковою, є безпідставними з огляду на таке.
Положення ст. 52 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою, зокрема щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 1998 року № 297 «Про перехід органів, закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» єдиним нормативним документом з 01 січня 1999 року щодо класифікації хвороб є Міжнародна класифікація хвороб 10-го перегляду (далі МКХ 10).
Відповідно до МКХ 10 до «розладів психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів або алкоголю, синдром залежності» відноситься психічна патологія, яка згідно з раніше діючою МКХ 9 мала назву «наркоманія» або «хронічний алкоголізм». Отже, розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів є наркологічним, а не психіатричним діагнозом.
Перебування на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності» не відноситься до психічних вад, які перешкоджають особі самостійно реалізувати своє право на захист у кримінальному провадженні.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист є необґрунтованими.
Що стосується доводів прокурора про те, що звільняючи ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України суд не взяв до уваги те, що обвинувачений звернувся до лікувального закладу 07 травня 2018 року, тобто до вчинення інкримінованого злочину, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 з 07 травня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 24), а злочин вчинив 16 травня 2018 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що норми закону не передбачають, що суд вправі тоді звільняти особу від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, коли вона добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії лише після вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а не до цього.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито та його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3