Справа № 333/3322/18
Провадження № 1-кп/333/490/18
В И Р О К
Іменем України
23 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001561 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16.05.2018 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту «Ромакс», яка розташована по вулиці Новокузнецькій у м. Запоріжжя, з раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в область лівої щоки потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому фізичного болю, але не спричинив тілесних ушкоджень.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 16 травня 2018 року, близько 16 години 45 хвилин, він йшов по пішохідному тротуару біля «Ромакса». Перед ним зупинилася вантажівка прямо на тротуарі, перекривши прохід, про що він сказав водію. З вантажівки вийшов обвинувачений, схопив його за горло та наніс декілька ударів. Після того, як обвинувачений його відпустив, він викликав працівників поліції. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, зазначивши, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що з потерпілим раніше не був знайомий. 16 травня 2018 року, ввечері, він їхав на аварійному сигналі по тротуару біля Ромаксу по вулиці Новокузнецькій для того, щоб вивантажити товар. Під`їхавши, зупинився і почув сильний удар у двері вантажівки та побачив потерпілого, який висловлювався на його адресу нецензурною мовою. Він вийшов з вантажівки і між ним та потерпілим почалася перепалка, в результаті якої він вдарив потерплого правою рукою близько двох разів. У скоєному розкаюється через урахуванням віку потерпілого.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора та потерпілого, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить.

Санкцією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1