Провадження №1-кп/761/1093/2018
В И Р О К
іменем України

26 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження № 0013905, внесеного 22.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студент 4 курсу вищого професійного училища Національного авіаційного університету, раніше судимий, 19 04.2017 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 будучи судимим за злочини проти власності громадян Солом`янським районним судом м. Києва, маючи не погашену та не зняту судимість у період іспитового строку знов вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення майнового характеру за наступних обставин.

Так, 22.11.2017 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна та подальше обернення його на свою користь.

Для цього 22.11.2017 року ОСОБА_3 прибув до станції метрополітену «Берестейська», а саме на вул. Лагерна в м. Києві. Проходячи приблизно о 21 годині 11 хвилин по вказаній вулиці ОСОБА_3 звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка проходила по вул. Лагерна біля буд 42 в м. Києві та розмовляла по мобільному телефону, тримаючи його в лівій руці. Саме в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повтороне відкрите викрадення майна ОСОБА_5 з метою подальшого обернення на свою користь.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, в цей же день приблизно о 21 годині 11 хвилин ОСОБА_3 наздогнав потерпілу ОСОБА_5 біля будинку № 42 по вул. Лагерна в м. Києві та впевнившись, що поряд сторонні особи відсутні, наблизився до неї. Відразу, ОСОБА_3 схопив ОСОБА_5 за волосся, тим самим спричинивши фізичну біль та подолавши можливий опір з боку потерпілої, ривком вихопив з руки ОСОБА_5 її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy SM-G3 61-H/DS» вартістю 1275 гривень 83 копійок, в середині якого знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 35 гривень на балансовому рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 50 гривень та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 40 гривень, на балансовому рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 55 гривень.

А всього ОСОБА_3 відкрито повторно, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 1455 (одна тисяча чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи при собі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy SM-G361-n/DS», який належить ОСОБА_5 , з місця вчиненого кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, за кваліфікуючою ознакою повторність. Тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, не оспорював, час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.186 КК України.

Надав показання, в яких зазначив, що 22.11.2017 року, проходячи по вул. Лагерна в районі станції метро «Берестейська» побачив жінку, яка розмовляла по мобільному телефону, яким він вирішив заволодіти з тим, щоб в наступному його продати, а виручені кошти витратити на власні потреби. З цією метою, він схопив жінку за волосся, а потім ривком вирвав з її руки мобільний телефон з яким почав тікати з місця вчинення злочину.

Невдовзі був затриманий, а телефон в нього був вилучений. У скоєному розкаявся, просив суд суворо його не карати, вибачився перед потерпілою за вчинене.

Враховуючи позицію обвинуваченого, думки інших учасників кримінального провадження, вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються; щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, вартості та обсягу викраденого, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином встановлена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65,103 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, відсутність спричинених матеріальних збитків, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин будучи неповнолітнім в період іспитового строку, на спеціальних обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання, навчається, виховується у повній родині, хронічних захворювань не має.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи його критичне ставлення до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки до вчиненого кримінального правопорушення, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеного відповідною частиною санкції статті.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 19.04.2017 року та остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі.

При цьому судом частково враховані рекомендації органу пробації з огляду на те, що останньому не можливо признати покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки у такому разі зазначене буде суперечити вимогам ст.71 КК України.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави стягнути витрати, пов`язані з залученням експерта у сумі 296,61 грн.

Вирішити долю речових доказів, у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 19.04.2017 року та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 296, 61 грн. в дохід держави.

Речові докази диск СД залишити при матеріалах справи, мобільний телефон «Самсунг» переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити їй же за належністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання з метою виконання вироку суду після набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: