Справа № 573/1074/18
Номер провадження 1-кп/573/123/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21 червня 2018 року за № 0000303 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_7 , 2016 року народження та ОСОБА_8 , 2017 року народження, не інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого:

1)23 березня 2005 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 05 листопада 2007 року з невідбутим строком 1 рік 8 місяців 3 дня;

2)10 липня 2009 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 13 листопада 2013 року;

за ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2018 року близько 13 години наряд СПРР Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області в складі інспектора ОСОБА_9 та інспектора ОСОБА_10 , на службовому автомобілі «Mitsubishi OUTLANDER PHEV» д. н. з. НОМЕР_1 ), несли службу з охорони громадського порядку на вул. Старопутивльській у м. Білопілля біля буд. №75, де зупинили автомобіль «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці документів, інспектором ОСОБА_9 виявлено відсутність у останнього документів на право керування транспортним засобом. ОСОБА_4 розуміючи, що ним допущено порушення Правил дорожнього руху України та він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, запропонував вказаним службовим особам неправомірну вигоду у розмірі 1 000 грн. за умови, що його не буде притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Після того, як співробітники поліції йому відмовили, останній дістав гроші в сумі 1 000 грн. купюрами по 200 грн. та через вікно службового автомобіля поклав на переднє пасажирське сидіння вказані гроші, надавши таким чином працівникам поліції неправомірну вигоду, не дивлячись на те, що працівник поліції відмовився від її отримання.

Неправомірні дії ОСОБА_4 , що полягали в наданні неправомірної вигоди працівникам поліції, які виконували службові обов`язки, зафіксовано засобами відео та аудіо фіксації та зберігаються на електронних носіях інформації.

Виконуючи вказані протиправні дії, ОСОБА_4 розумів суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді надання неправомірної вигоди службовим особам, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі.

Під час досудового розслідування 26 червня 2018 року між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

27 червня 2018 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, а саме: у наданні неправомірної вигоди службовим особам та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. у дохід держави.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник останнього ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

У відповідності з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 369 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом також роз`яснено ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_7 , 2016 року народження та ОСОБА_8 , 2017 року народження, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання. За місцем проживання обвинувачений характеризується як особа, щодо якої компрометуючих матеріалів не надходило, зарекомендував себе із задовільної сторони, не працюючий.

ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_11 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази:

-грошові кошти в сумі 1 000 грн., а саме п`ять купюр номіналом по 200 грн. (№ЄФ 8927607, №ЄЦ 8013514, №ПГ 3328952, №ЗГ 5071252, №ЕД 2325062), на які передані на зберігання до банківської ячейки банківської установи ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору відповідального зберігання від 25 червня 2018 року № 20180625СОР002 - обернути на користь держави,

-цифрову нагрудну відеокамеру «CammPro 1826R2.3/32», на флеш-накопичувачі якої знаходяться відеофайли 0015, 0016, 0017 від 21 червня 2018 року, яка передана на зберігання до камери речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області - повернути ГУНП в Сумській області як власнику, скасувавши арешт на вказане вище майно, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області 23 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 000030 від 21 червня 2018 року (а. с. 30-33).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2018 року, укладену між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень у дохід держави.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 1 000 грн., а саме п`ять купюр номіналом по 200 грн. (№ЄФ 8927607, №ЄЦ 8013514, №ПГ 3328952, №ЗГ 5071252, №ЕД 2325062), які передані на зберігання до банківської ячейки банківської установи ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору відповідального зберігання від 25 червня 2018 року № 20180625СОР002 обернути на користь держави ,

-цифрову нагрудну відеокамеру «CammPro 1826R2.3/32», на флеш-накопичувачі якої знаходяться відеофайли 0015, 0016, 0017 від 21 червня 2018 року, яка передана на зберігання до камери речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області-повернути ГУНП в Сумській області,

скасувавши арешт на вказане вище майно, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області 23 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 000030 від 21 червня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя