Справа № 583/2317/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2018 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді слідчого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, що подала клопотання, ОСОБА_4

представника особи, що подала клопотання, ОСОБА_5

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання

ОСОБА_6 від 18.06.2018 року
про арешт майна
встановив:
18.06.2018 року до суду звернулася ОСОБА_4 із клопотанням. Вимоги мотивувала тим, що в провадженні слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження № 0000214 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 358 КК України, в якому ОСОБА_4 є потерпілою.
Посилаючись на виникнення обставин, що після насильницької смерті її двоюрідного брата ОСОБА_8 належне йому майно (будинок АДРЕСА_1 ) може у протизаконний спосіб перейти до осіб, які не мають на це права, ОСОБА_4 просила накласти арешт на вказане майно.
Прокурор в судовому засіданні погодилася з доводами за клопотанням, вважала за можливе накласти арешт на майно, вказане ОСОБА_4 у клопотанні.
Особа, що подала клопотання та її представник в судовому засіданні вимоги за клопотанням підтримали, просили їх задовольнити.
Суд, дослідивши доводи за клопотанням, надані докази, врахувавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, виходив з наступного:
Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
За приписами ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Встановлено, що 03.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 за правовою кваліфікацією ст.. 140 ч. 1 КК України внесені відомості за заявою ОСОБА_4

14.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 за правовою кваліфікацією ст.. 358 ч. 1 КК України внесені відомості за заявою ОСОБА_4 щодо підробки офіційного документа заповіту, складеного від імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 1-2 кримінального провадження № 0000214/.

13.04.2018 року ОСОБА_4 була залучена як потерпіла у кримінальному провадженні № 0000214, їй вручено пам`ятку про процесуальні права і обов`язки та допитано /а.с. 43-47 кримінального провадження № 0000214/.

Вирішуючи вимоги за клопотанням ОСОБА_4 від 18.06.2018 року про арешт майна, суд дійшов висновку про його безпідставність, оскільки кримінальне провадження не містить доказів про заявлений ОСОБА_4 позов у кримінальному провадженні, вона не визнана цивільним позивачем.

Вказані обставини свідчать про те, що особа ОСОБА_4 не відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 171 КПК України, а саме, вона не наділена повноваженнями на звернення до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, суд -
ухвалив:
В задоволенні вимог за клопотанням ОСОБА_6 від 18.06.2018 року про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_9