Справа № 127/8201/18
Провадження №11-кп/772/726/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «14» червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання засудженого
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Київ, українця, громадянина України,
раніше судимого:
- 17.05.1999 року Шаргородським районним судом
Вінницької області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3
ст. 140, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення
волі. Перегляд вироку 18.05.2001 року Наказ Президента
України «Про помилування» строк покарання скорочено
до 3 років позбавлення волі.
- 16.07.2001 року звільнений умовно-достроково з місць
позбавлення волі на 7 місяців 7 днів;
- 25.06.2002 року Шаргородським районним судом Вінницької
області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців
позбавлення волі;
- 29.08.2012 року Шаргородським районним судом, Вінницької
області за ч. 3 ст.186, ст. 69 КК України до 3 років
позбавлення волі.
По даній справі засудженого 01.06.2016 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 70, ч.5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року, -
В с т а н о в и в :
Згідно матеріалів провадження, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання останнього, згідно положень ст. 81 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України. Працевлаштований на виробництві установи, за період відбування покарання, став на шлях виправлення, за сумлінне ставлення до праці отримав від адміністрації установи заохочення. На день звернення з клопотанням до суду відбув 2/3 строку призначеного покарання, а тому підпадає під вимоги ст. 81 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання останнього відмовлено.
Ухвала мотивована судом тим, що засуджений ОСОБА_6 не заслуговує на умовно дострокове звільнення, в зв`язку з тим, що раніше судимий, та після останнього звільнення з місць позбавлення волі, по відбуттю строку призначеного покарання, за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.08.2012 року, і надалі продовжив вести антисоціальний спосіб життя та продовжив вчиняти умисні, корисливі злочини, як середньої тяжкості так і тяжкі злочини.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2018 року про відмову в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання останньому, в зв`язку з її незаконністю. Постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання, оскільки на його думку суд першої інстанції не врахував його відношення до праці, наявність заохочень, а також стан його здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначених вимог закону районний суд дотримався в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку покарання рахується з 16.03.2016 року.

Станом на 24.03.2018 року ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання та відповідно до ст. 81 КК України може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму , участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, тому суд першої інстанції обґрунтовуючи у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні клопотання , зазначив, що засуджений звільнявся умовно достроково від відбування покарання, тому обґрунтовано й дійшов до висновку про відмову в умовно достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, адміністрацією Вінницької ВК №86 до засудженого ОСОБА_6 2 рази застосовувались заохочення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю частини строку покарання 24.11.2016 року. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведенні дільниці соціальної реабілітації, тому що не стає на шлях виправлення.
Також як встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку призначеного покарання, за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.08.2012 року, продовжив вести антисоціальний спосіб життя та продовжив вчиняти умисні, корисливі злочини, тобто на шлях виправлення не став. Нестабільність поведінки засудженого, який відбуває покарання за вчинення злочину та психологічна характеристика не свідчать про те, що він виправився.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою своє виправлення та перевиховання.
Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати, при умовно достроковому звільненні від відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги враховує і ту обставину, що засуджений раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини, що говорить про негативне ставлення до своєї поведінки, та відсутність бажання ставати на шлях виправлення.

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, згідно положень ст. 81 КК України , - залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Верховного Суду з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: