АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/699/15к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/134/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
Іменем України

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 06.03.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Богодухів, Харківської області, громадянин України, з базовою загально-середньою освітою, одружений, студент, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:
засуджений за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3(три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вироку, ОСОБА_7 09.03.2015р. близько 21год. 00хв., маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів в місці масового перебування громадян, незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, знаходячись поблизу будівлі Богодухівського колегіуму №2, що розташований за адресою: м. Богодухів, вул. Шевченка, 33, Харківської області, незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого став зберігати його, з метою збуту та цього ж дня близько 22год. 00хв., перебуваючи поблизу приміщення автостанції, яка розташована за адресою: м. Богодухів, вул. Леонова, буд. 1, Харківської області, під час проведення оперативної закупки, продав, тобто незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 4,4840гр., що в перерахунку на суху речовину становить 4,1816гр., за 150грн. 00коп. Після чого, в той же день 09.03.2015р. близько 22год. 20хв. ОСОБА_8 добровільно видала працівникам міліції вищезазначений особливо небезпечний наркотичний засіб.

Крім того, ОСОБА_7 , 19.03.2015р. близько 19год. 00хв., маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів в місцях масового перебування громадян, діючи повторно, незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, знаходячись поблизу магазину «Покровський», що розташований за адресою: м. Богодухів, вул. Шевченка, Харківської області, незаконно придбав у ОСОБА_9 (засудженого вироком Богодухівського районного суду від 08.01.2016р.) особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого став зберігати його, з метою збуту та цього ж дня близько 19год. 40хв., перебуваючи поблизу приміщення автостанції, яка розташована за адресою: м. Богодухів, вул. Леонова, 1, Харківської області, під час проведення оперативної закупки, продав, тобто незаконно збув, не маючи на те відповідного дозволу, ОСОБА_8 , особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 5,8244гр., що в перерахунку на суху речовину становить 5,2129гр., за 150грн. 00коп. Після чого, 19.03.2015р. о 20год. 10хв. ОСОБА_8 добровільно видала працівникам міліції вище зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, а саме ст.ст.69, 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.2 а.с.2-8), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах при цьому сам обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Крім того, ОСОБА_7 дав пояснення згідно яких він дійсно за проханням своєї знайомої «ОСОБА_10 », яка у справі фігурує як « ОСОБА_8 », за її кошти, для неї придбав у ОСОБА_9 наркотичні засоби. Жодного корисливого мотиву в його діях не було, наміру заробити на передачі наркотичного засобу він не мав, всі кошти, які давала йому ОСОБА_11 для придбання наркотичного засобу передавав ОСОБА_9 . На умовляння ОСОБА_10 він погодився оскільки пожалів її і просто хотів допомогти, не усвідомлюючи, що діє поза межами закону, однак на сьогоднішній день повністю усвідомив протиправність своєї поведінки.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно, в місці масового перебування громадян то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину та обставини вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, (ввічливий, тактовний, дисципліну не порушує, має достатній рівень знань з усіх предметів), на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, сімейні обставини згідно яких він проживає з матір`ю ОСОБА_12 , двома молодшими братами - ОСОБА_13 ,2002 р.н., ОСОБА_14 , 2014 р.н., та тіткою ОСОБА_15 (т.1 а.с.220), допомагає матері у вихованні молодших братів, так як його вітчим ОСОБА_16 (батько ОСОБА_14 , 2014 р.н.) помер (т.1 а.с.224) та у догляді за тіткою ОСОБА_15 , яка є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням (т.1 а.с.227-228), мати ОСОБА_7 ОСОБА_12 є членом родини померлого ветерана війни (т.1 а.с.222-223), 21.01.2017р. ОСОБА_7 одружився (т.1 а.с.221), його дружина перебуває на обліку в Богодухівській ЦРЛ у зв`язку з вагітністю (т.1 а.с.239/.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та відповідно до ч.2 ст.66 КК України вчинення злочину у молодому віці 19 років, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.

З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що вищезазначені обставини, що пом`якшують покарання, в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при цьому враховуючи відсутність корисливого мотиву, а також той факт, що в результаті вчиненого злочину тяжкі наслідки не настали бо відбувались під контролем з боку правоохоронних органів, і з урахуванням принципу індивідуалізації покарання за можливе застосувати ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної статті, що в даному випадку є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а помилку суду у визначенні віку обвинуваченого при вчиненні злочину (не 19 років як зазначив суд, а лише 18 років) колегія суддів вважає такою, що істотно не вплинула на суть рішення.

Так, п.3 вищезазначеної Постанови зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК) України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, … характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

А п.2 тієї ж Постанови рекомендує призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, … які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Виходячи з вищевикладеного з урахуванням наведених рекомендацій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не є явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.

У відповідності до рекомендацій наведених у вищевказаній постанові Верховного Суду України районний суд обґрунтував можливість застосування звільнення від призначеного покарання з випробуванням, пославшись на поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме, що до теперішнього часу останній не допускав протиправної поведінки, став на шлях виправлення, уклав шлюб, очікує на народження дитини, врахував відомості про особу ОСОБА_7 та його сімейні обставини (допомога матері у догляді за малолітніми братами та тіткою-інвалідом), відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Наведене у вироку обґрунтування колегія суддів вважає достатньо переконливим, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає правомірним застосування ст.75 КК України.

Крім того, додані до матеріалів кримінального провадження документи свідчать проте, що у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, який має патології новонароджених і потребує певного лікування, яке згідно довідки №01/553 медичного закладу відбувається переважно за рахунок батька, що також підтверджують правильність висновків районного суду щодо призначеного покарання.

Таким чином, наведені додаткові обставини у сукупності із встановленими судом першої інстанції переконують колегію суддів у правильності висновків суду наведених у вироку і безпідставності прокурорської апеляції.
.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 06.03.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді