05.10.2018 Провадження № 1-кс/331/4697/2018
Єдиний унікальний номер № 331/2459/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2018 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло зазначене клопотання, погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.2007 року придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 119,7 кв. метри. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Так, з 2008 року на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , розпочала будівництво п`ятиповерхового офісного приміщення, будівництво якого закінчилось у 2010 році. При цьому, ОСОБА_5 не вжила передбачених законодавством України заходів щодо зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 за №548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1011/18306: до земель житлового забудови належить землі, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи про використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у комерційних цілях, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення сплатила до місцевого бюджету за період з 2012 року по 2017 рік грошові кошти на загальну суму в розмірі 1400,73 грн., як за землі житлової забудови. При цьому, мала сплачувати земельний податок за використання земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у комерційних цілях. Тим самим ОСОБА_5 в період з 2013 року по 2017 рік заволоділа коштами місцевого бюджету м. Запоріжжя, відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №20-92 від 16.07.2018 року, на загальну суму 123 843,27 грн., спричинивши значну шкоду міській громаді м. Запоріжжя, яка в 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. У зв`язку із викладеним слідчий, за погодженням із прокурором, порушує питання про накладення арешту на приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 101), земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , (кадастровий номер: :04:038:0170), земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , (кадастровий номер: :04:038:0167), земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , (кадастровий номер: :04:038:0168), на 1/12 приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/15 приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , які належать ОСОБА_5 з мето забезпечення цивільного позову.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та зазначили, що обгрунтованість пред"явленої їй підозри не доведена, кваліфікація дій навмисно слідчим зроблена невірно, до сьогодні цивільний позов не заявлено, тому підстав для накладення арешту на будь-яке майно немає. Крім того, просили врахувати, що вартість майна, зазначеного у клопотанні, значно перевищує розмір шкоди.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000014, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З тексту клопотання вбачається, що встановлений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 , складає 123 843,27 грн., накладення арешту на майно необхідно для забезпечення відшкодування, завданої внаслідок кримінального првопорушення (цивільний позов) шкоди.
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 1/12 частини квартири АДРЕСА_5 .

Таким чином, оскільки на момент розгляду вказаного клопотання правовою підставою для накладення арешту на майно є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, метою арешту майна є забезпечення відшкодування шкоди, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на 1/12 частину квартири АДРЕСА_5 , що буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, оскільки вартість трьох земельних ділянок у м. Запоріжжі та багатоповерхового будинку значно перевищує розмір заподіяної шкоди, підстав для накладення арешту на інше майно підозрюваної не вбачається.

Слідчий суддя зазначає, що доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій підозрюваної у подальшому будуть предметом розгляду суду першої інстанції та не впливають на вірне вирішення клопотання слідчого, оскільки наслідки вчинення кримінального правопорушення є очевидними та підтверджуються висновком експерта, що свідчить про те, що шкода була завдана та, у подальшому, буде підлягати відшкодуванню винною особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/12 частину квартири АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1