Дата документу 03.07.2018
Справа № 334/2107/17
Провадження № 1-кп/334/98/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, який має повну середньою освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-28.04.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, 04.09.2014 апеляційним судом Запорізької області вирок змінено, перекваліфіковано з ч.4 ст. 187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та визначено покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, який має середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.01.2017, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою, діючи з умислом на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілих, які зазнали нападу, натягнули на обличчя шарфи та через двері, які були відчиненні, шляхом вільного доступу зайшли до приміщення гаража № НОМЕР_1 , розташованого біля будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи єдиний умисел, діючи узгоджено між собою ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа, перебуваючи у приміщенні гаражу, застосували до потерпілих насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілих, шляхом нанесення ОСОБА_11 численних, але не менш ніж 3-х, ударів руками та ногами у область голови та тулубу, а ОСОБА_12 - численних, але не менше 4-х, ударів руками в область голови. В результаті спільних насильницьких дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи потерпілим були заподіяні тілесні ушкодження: ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме, струс головного мозку, закритий перелом кісток носу, синець по нижній повіці лівого ока, садна у ділянці лівого вушного ходу; ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме, струс головного мозку, садна в лобовій області, синець нижньої губи справа, синець та набряк в ділянці правої кісті.

Внаслідок своїх насильницьких дійнападники придушили волю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до опору та стали вимагати грошові кошти.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 і ОСОБА_10 з куртки ОСОБА_11 , яку зняли з останнього, заволоділи грошовими коштами у сумі 400 грн., а з іншої куртки яка залишилась на потерпілому, з кишені витягли два мобільні телефони - мобільний телефон «Самсунг» моделі GTE1080Wв корпусі чорного кольору, ІМЕІ код № НОМЕР_2 , вартістю 200 гривень, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф» ( НОМЕР_3 ), яка матеріальної цінності не представляє, та мобільний телефон «Самсунг», моделі GTS5830, в копусі білого кольору, ІМЕІ код № НОМЕР_4 , вартістю 500 гривень, у чохлі білого кольору, який матеріальної цінності не представляє.

Також на вимогу нападників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи потерпілий ОСОБА_12 передав шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 160 гривень, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 10 гривень, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 , яке матеріальної цінності не представляє, банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк», яка матеріальної цінності не представляє, банківську карту КБ «Укрсиббанк», № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_12 , яка матеріальної цінності не представляє, сім-карту мобільного оператора «Лайф» ( НОМЕР_6 ) вартістю 50 гривень, перепустку на підприємство «Компаніт», яка матеріальної цінності не представляє.

Після вчинення розбійного нападу, заволодівши майном потерпілих, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа зникли з місця скоєння кримінального правопорушення. Того ж дня ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були затриманні співробітниками поліції з викраденим.

Крім того, 25.06.2017, приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля кіоску, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, буд. 15, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу, викрав із зовнішньої сторони кіоску камеру відео спостереження «Alhua DH-HAC-HFW1000RP-0360В-S2», вартістю 500,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що він раніше був судимий за грабіж, звільнився 09.09.2016, влаштувався на роботу неофіційно, мав самостійний дохід. ОСОБА_6 знав раніше, про те, що він є неповнолітнім, не знав, дізнався про це вже пі час досудового розслідування. 05.01.2017, приблизно о 13-00 год. вони зустрілися на зупинці громадського транспорту, вирішили прогулятися, біля магазину зустріли раніше знайомого ОСОБА_14 , який через хвилин п`ять відійшов в сторону, а він з ОСОБА_6 пішли далі в сторону гаражів. За потребою вирішив пройти за гаражі, пішов цілеспрямовано до відкритого гаража, оскільки біля нього був широкий прохід. Проходячи повз цей гараж, у якому одна половина воріт була відкрита, побачив на столі два телефони і вирішив їх вкрасти. При цьому пояснив, що стіл, на якому він побачив телефони, стояв зліва, в метрі від входу в гараж. Коли зайшов в гараж, побачив, що за дверима сидить один чоловік, відразу вдарив чоловіка в обличчя кулаком, той від удару впав. Потім в кінці гаража побачив другого чоловіка, який підвівся з крісла. Він підбіг до нього і вдарив його ногою в область грудей, потім наніс ще удар по голові. Вимагав у них гроші, з карману куртки забрав гроші, коли той впав, забрав телефони. Чоловік, який знаходився ближче до дверей, на вимогу віддав свій гаманець. Чоловіки просили не бити їх. Застосування насильства у даній ситуації було необхідним для заволодіння майном потерпілих, в іншому разі вони могли перешкодити цьому.
При цьому ОСОБА_6 залишився його чекати на відстані приблизно 100 метрів від гаража. Коли вийшов з гаража, зустрів ОСОБА_6 , який йшов йому назустріч. Сказав ОСОБА_6 взяти телефони та покласти собі в карман, після чого вони побігли від місця злочину. Спочатку бігли разом, потім він звернув в сторону, на відстані приблизно метрів 150 від гаража він був затриманий. При ньому знаходилися гроші та гаманець, які належали потерпілим. Також пояснив, що коли вони тікали, обличчя ні у нього, ні у ОСОБА_6 прикрите не було, раніше потерпілих він не знав, чоловіку, який знаходився ближче до дверей, наніс лише один удар. Вважає, що потерпілі не втрачали свідомість, оскільки вони рухалися та розмовляли. Всього знаходився в гаражі 1-2 хвилини. Пояснив, що щиро кається у скоєному, попросив вибачення у потерпілих, просив його суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, пояснивши суду, що 25.06.2017, приблизно о 01:00 годині, він дійсно викрав із зовнішньої сторони кіоску, розташованого біля магазину АТБ на вулиці Зестафонській у м. Запоріжжі, встановлену камеру відео спостереження. Спочатку камеру заховав та пішов додому, після того, як його викрили, повернув камеру її власнику, шкоду відшкодував повному обсязі, щиро кається у скоєному.

Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 не визнає. З цього приводу суду пояснив, що 05.01.2017 приблизно о 13-00 год. випадково зустрівся з ОСОБА_5 , пішли прогулятися вверх по алеї до гаражного кооперативу. Також зустрілися з ОСОБА_15 , він деякий час був з ними, потім кудись пішов. ОСОБА_5 захотів в туалет і пішов до гаража, у якому були відкриті ворота, а він залишився його чекати на відстані приблизно 10 метрів. Як тільки ОСОБА_5 зайшов в гараж, звідти почувся шум, звуки падаючих скляних пляшок. Він почав йти до гаража, але в цей момент вийшов ОСОБА_5 швидкою ходою, нічого не пояснюючи, дав йому два телефони і сказав покласти їх до карману, після чого вони побігли. ОСОБА_5 говорив грубим тоном, емоційно і неврівноважено, тому він необдумано взяв ці телефони і побіг разом з ОСОБА_5 . Відмовити у цьому він не зміг, тому що боявся ОСОБА_16 і ОСОБА_15 .

Біля будинку №11 по вул. Ак. Александрова його наздогнали і затримали. Під час затримання при ньому були телефони, які йому передав ОСОБА_5 . Де в цей час був ОСОБА_5 , він не бачив. Задля усунення розбіжностей з показаннями ОСОБА_5 висловив іншу версію подій, пояснивши, що мабуть він залишився чекати ОСОБА_5 на відстані 100 метрів від гаража і пішов йому на зустріч, коли в гаражі вже все стихло. Він зробив кілька кроків, як ОСОБА_5 вже вийшов з гаража. При цьому, зустрілися вони за 5-7 метрів від гаража, ОСОБА_5 передав йому телефони і вони почали тікати. На відстані 100-150 метрів від гаража їх порізно зупинили і затримали працівники поліції. Після затримання бачив ОСОБА_5 у відділенні поліції, який йому пояснив як і що потрібно говорити про обставини справи, у зв`язку з чим його показання на початку досудового розслідування не відповідають теперішнім.

За ч.2 ст. 187 КК України просить його виправдати, при цьому просить врахувати його вік, що він раніше не судимий, повністю відшкодував шкоду всім потерпілим, і просить його суворо не карати.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, крім його показань, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він є власником кіоску, із зовнішньої сторони якого 25.06.2017 було викрадено камеру відео спостереження, вартість якої становить 500,00 грн. 26.06.2017 він виявив відсутність цієї камери, з відеозапису камери спостереження встановили особу, яка зірвала камеру, ним виявився обвинувачений ОСОБА_18 . Обвинувачений камеру повернув. Просить суворо не карати ОСОБА_6 , призначити йому мінімальне покарання, врахувавши вік обвинуваченого, а також його каяття у скоєному, відшкодування шкоди.

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, підтверджується письмовими доказами, а саме: випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо ФОП ОСОБА_17 , паспортом на тимчасову споруду з продажу товарів власного виробництва, розташовану по АДРЕСА_3 , договором на розташування тимчасової споруди, договором оренди кіоску, протоколом огляду камери відеоспостереження, довідкою про вартість камери відеоспостереження, відеозаписом з камери відеоспостереження та протоколом огляду від 28.06.2017, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.07.2017.

Не дивлячись на заперечення з боку обвинувачених щодо вчинення ними нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілих, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, їх вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам ст.ст.85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілих, свідків, даними протоколів процесуальних дій та додатками до них, іншими письмовими доказами кримінального провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що 05.01.2017, приблизно о 13-00 год. 13-30 год. він прийшов в гараж до ОСОБА_19 , вони спілкувалися. Коли стояв спиною до відкритих воріт гаража, відреагував на шум і повернув голову в бік відкритих дверей, на відстані одного кроку від себе встиг помітити трьох молодих людей, які забігали в гараж, перший з них тут же наніс йому удар в обличчя, від чого він відчув сильну біль, впав на коліна, і на мить відключився. Потім чув шум, звуки боротьби, крики «гроші давай». Його весь час нападники утримували за голову обличчям вниз, тому він не бачив, хто саме які дії вчиняв. Було страшно, ОСОБА_20 просив їх, щоб не били. Потім ті, хто били ОСОБА_21 , підійшли до нього і стали вимагати віддати гроші. Він сказав, що добровільно віддасть гаманець, після чого той з нападників, який його утримував, послабив хватку і він зміг дістати свій гаманець і передати нападникам. В гаманці були права, 10 гривень, картка Приватбанку, сім-карта, картка ломбарду «Капітал» та інші речі, після чого всі троє хлопців вибігли з гаража. Роздивитись обличчя хлопців не зміг, оскільки у них шапки були надіті на самі очі, а нижня частина обличчя закрита шарфами, тому впізнати нападників не може. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями звертався до лікарні, знаходився на лікарняному. Після затримання викрадене майно повернули, матеріальну шкоду відшкодували повністю, цивільний позов не заявляє. На суворому покаранні обвинувачених не наполягає.

Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює приймальником вторсировини у приміщенні гаражу, розташованого по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі. 05.01.2017, приблизно о 13-00 до нього в гараж прийшов ОСОБА_22 , вони спілкувалися. Коли він сидів у кріслі, а ОСОБА_22 стояв спиною до відкритих воріт гаража, в гараж забігло троє хлопців. Один тут же наніс удар ОСОБА_12 , від якого той впав. Він лише встиг піднятися з крісла, як інші підбігли до нього, хтось з них наніс удар, від чого він впав. Потім наступили ногою на голову і утримували так, щоб він не рухався. Зразу ж натягнули капюшон куртки на голову, щоб він не міг нікого бачити, кричали, щоб на них не дивилися. Потім ще наносили удари по голові. Вимагали сказати, де лежать гроші. Він сказав, що гроші знаходяться в кармані куртки, після чого нападники самостійно заволоділи його грошима у сумі 400,00 грн., а також забрали з карманів його куртки два телефони. Вважає, що одна особа не могла його утримувати та одночасно знімати куртку та шукати в кишенях гроші. Після цього вони швидко втекли. Все тривало приблизно з одну хвилину. Обличчя нападників він не побачив, вони були закриті, між собою вони не розмовляли. Що відбувалося зі ОСОБА_22 в цей час, не бачив. Телефони на столі не лежали, їх нападники забрали з кишені його куртки. Потім телефони і гроші йому повернули працівники поліції, матеріальну шкоду було відшкодовано. Батько ОСОБА_23 весною зустрічався з ним і передав 5 тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди. Він зрозумів, що ці гроші призначалися лише йому від обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_24 вибачився перед ним. На суворому покаранні обвинувачених не наполягає.

Свідок ОСОБА_25 пояснив, що 05.01.2017 він разом з ОСОБА_26 і ОСОБА_27 на автомобілі патрулювали Осипенківський мікрорайон у м. Запоріжжі. Йому зателефонував оперуповноважений ОСОБА_28 та повідомив, що до нього підійшов громадянин і повідомив, що бачив як в гараж, розташований біля будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_29 зайшли троє чоловіків, після чого звідти почулися крики та звуки боротьби, бачив як троє чоловіків із закритими обличчями вибігли з гаража і направились в сторону будинку №17. В гаражі ОСОБА_28 виявив двох чоловіків, які були у крові і не рухалися. Під час цієї розмови ОСОБА_25 побачив трьох чоловіків, які бігли і підпадали під опис громадян, про яких повідомив ОСОБА_28 . Для цього вони зупинили автомобіль, вийшли з нього і почали йти в сторону цих трьох осіб, наближаючись, дістали поліцейські жетони, демонструючи їх, вимагали зупинитися. Чоловіки не реагували і почали розбігатися в різні сторони. Двох з них вдалося затримати, третій втік.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що 05.01.2017 він разом з ОСОБА_26 і ОСОБА_25 на автомобілі патрулювали Осипенківський мікрорайон у м. Запоріжжі. ОСОБА_25 зателефонував ОСОБА_28 та повідомив, що до нього підійшов громадянин і повідомив, що бачив як в гараж, розташований біля будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_29 зайшли троє чоловіків із закритими обличчями, після чого звідти почулися крики та звуки боротьби, бачив як троє чоловіків вибігли з гаража і направились в сторону вулиці Руставі. Потім зателефонував ще раз, та повідомив про виявлених в гаражі потерпілих зі слідами тілесних ушкоджень. Під час цієї розмови вони побачили трьох чоловіків, які бігли, і підпадали під опис громадян, про яких повідомив ОСОБА_28 , та вирішили їх зупинити. На вимогу «стояти, поліція» чоловіки не реагували, намагалися втекти. Він з ОСОБА_25 затримували ОСОБА_30 , двоє інших чоловіків оминули їх і побігли далі. ОСОБА_26 побіг за ними, один з них перечепився і впав, що допомогло його наздогнати та затримати. Третій чоловік втік.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що 05.01.2017 він перебуваючи на службі, отримав інформацію від незнайомого чоловіка про те, що бачив як троє чоловіків із закритими обличчями збігли в гараж, після чого звідти почулися крики. Свідок відразу повідомив про отриману інформацію по телефону ОСОБА_25 , який разом з іншими патрулювали вказаний район. Тут же побачив, як з гаража вибігли троє чоловіків і направилися в бік вулиці Руставі, про що знову по телефону повідомив ОСОБА_25 . В гаражі свідок виявив двох потерпілих, які були в крові і не рухалися. Після цього двох з нападників було затримано, один з них втік.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що у січні 2017 року, у денний час, проходячи повз гаражі, що розташовані по вул. Ак. Алксандрова у м. Запоріжжі, на відстані приблизно 10 метрів, він побачив трьох хлопців, одягнутих у темний одяг, які вибігли з гаража, на деякій відстані їх почали переслідувати і кричати їм «стояти, поліція». Двох з них затримали одного, який спотикнувся і впав, та другого, який побіг в сторону. Вказав на обвинувачених, зазначивши характерні риси їх зовнішності, як на двох хлопців, які вибігли з гаража та в подальшому на його очах були зупинені і затримані працівниками поліції. Третього хлопця (низького зросту, з широким обличчям), тоді не затримали.

Окрім показань зазначених свідків, вина обвинувачених підтверджуються дослідженими у судовому засіданні документами, а саме:
-протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2017 потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вбачається, що потерпілі просили притягнути до відповідальності осіб, які відкрито, із застосуванням насильства, в приміщенні гаража № НОМЕР_1 по вул. Ак. Александрова заволоділи їхнім майном, тобто заявляли, що злочин було вчинено не однією особою;

-протоколом огляду місця події від 05.01.2017 (з 14.00 год. до 14.25 год.) з фототаблицею, згідно якого на момент огляду гаража в ньому знаходилися скляні пляшки, розташовані в хаотичному порядку, з лівої сторони від входу письмовий стіл, стілець, електронні ваги, інші речі, обстановка в приміщенні гаража порушена;

- протоколом огляду місця події від 05.01.2017 за участю ОСОБА_5 , згідно якого на ділянці місцевості біля буд. №17 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі перебуває особа, яка представилася як ОСОБА_5 , одягнутий в чорну куртку, чорні спортивні штани, кросівки чорно-жовтого кольору, який в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції для огляду грошові кошти в сумі 175,00 грн., картку «Приватбанк», гаманець чорного кольору, в якому знаходиться сім карта оператора «Лайф», купюра номіналом 10,00 грн., картка «Укрсиббанк», картка «Приватбанк», карта ломбарду «Капітал», водійські права на ім`я ОСОБА_12 , картка білого кольору, мобільний телефон «Леново» з сім картою оператора «Лайф» та сім картою оператора «МТС», брелок у виді лазерої указки, браслет золотистого кольору, презерватив Контекс, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 ;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 05.01.2017, під час якого вилучено грошові кошти в сумі 186,00 грн., картку «Приватбанк», гаманець чорного кольору, в якому знаходиться сім карта оператора «Лайф», купюра номіналом 10,00 грн., картка «Укрсиббанк», картка «Приватбанк», карта ломбарду «Капітал», водійські права на ім`я ОСОБА_12 , пластикова картка білого кольору, мобільний телефон «Леново», брелок у виді лазерої указки, браслет золотистого кольору, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду речей, вилучених у ОСОБА_5 , від 05.01.2017, які згідно постанови слідчого від 05.01.2017 визнані речовими доказами;

- протоколом огляду місця події від 05.01.2017 за участю ОСОБА_6 , згідно якого на ділянці місцевості біля під`їзду №2 буд. №11 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі перебуває особа, яка представилася як ОСОБА_6 , одягнутий у куртку чорного кольору та штани, який в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції для огляду предмети, які знаходилися при ньому, в тому числі смартфон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_4 , та мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_2 ;

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 05.01.2017, під час якого вилучено смартфон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_4 , та мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду речей, вилучених у ОСОБА_6 , від 05.01.2017, які згідно постанови слідчого від 05.01.2017 визнані речовими доказами;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2017 за участю потерпілого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 , відеозаписом слідчого експерименту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2017 за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , відеозаписом слідчого експерименту;

протоколом проведення слідчого експерименту від 09.02.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , відеозаписом слідчого експерименту;

- протоколом проведення додаткового слідчого експерименту від 13.02.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , відеозаписом слідчого експерименту;

- висновком експерта №79 від 08.02.2017, згідно з яким ОСОБА_12 05.01.2017 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме, струс головного мозку, садна в лобовій області, синець нижньої губи справа, а також синець та набряк в ділянці правої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- висновком експерта №112/к від 20.03.2017, згідно якого ОСОБА_12 в ділянці голови було спричинено не менше 3-х травматичних впливів тупим твердим предметом, синець та набряк в ділянці правої кисті утворився від не менше ніж одного травматичного впливу тупим твердим предметом;

- довідкою КУ «Міська клінічна лікарня екстреної і скорої медичної допомоги» від 14.03.2017 №135 стосовно встановленого в прийомному відділенні клініки діагнозу ОСОБА_12 (тілесних ушкоджень);

- висновком експерта №80 від 22.02.2017, із зазначенням відомостей медичної документації щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ;

- висновком експерта №630 від 16.03.2017, згідно якого ОСОБА_11 задано легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме, струс головного мозку, закритий перелом кісток носу, синець по нижній повіці лівого ока, садна у ділянці лівого вушного ходу, ушкодження утворилися від дії тупого предмета, ушкодження виникли за не менше ніж трьох травматичних впливів;

- довідками КУ «Міська клінічна лікарня екстреної і скорої медичної допомоги» від 14.03.2017 №422/01-8 щодо перебування на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОСОБА_11 з приводу отриманих тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2017 за участю свідка ОСОБА_25 , згідно якого свідок впізнав ОСОБА_32 як особу, яка 05.01.2017 в обідній час бігла разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі, однак втекла від працівників поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 22.03.2017, за яким свідок ОСОБА_27 впізнав на фотознімку ОСОБА_32 , який 05.01.2017 вибіг з приміщення гаража № НОМЕР_1 біля будинку №15 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі, разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та в подальшому скрився від працівників поліції, які їх переслідували;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 22.03.2017, за яким свідок ОСОБА_31 впізнав на фотознімку ОСОБА_32 , який 05.01.2017 вибіг з приміщення гаража № НОМЕР_1 біля будинку №15 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі, та в подальшому скрився від працівників поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2017 за участю свідка ОСОБА_26 , згідно якого свідок впізнав ОСОБА_32 як особу, яка 05.01.2017 в обідній час бігла разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі, однак втекла від працівників поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2017 за участю свідка ОСОБА_25 , згідно якого свідок впізнав ОСОБА_32 як особу, яка 05.01.2017 в обідній час бігла разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжі, однак втекла від працівників поліції;

- постановою прокурора від 30.03.2017, якою матеріали відносно особи, яка з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинила дане кримінальне правопорушення, виділені в окреме провадження.

Суд також враховує висновок судово-психіатричної експертизи №46, відповідно до якого у ситуації, що досліджується, дії ОСОБА_6 були спланованими, цілеспрямованими, ситуація не виникла раптово, не була безвихідною, після скоєного ознак емоційного виснаження не виявляв. Враховуючи природну вікову психічну та соціальну незрілість, що визначає нездатність повною мірою усвідомлювати складні закони суспільства і правила поведінки у ньому, незрілість вольових функцій, недостатню сформованість критичних здібностей і здібностей адекватно прогнозувати наслідки своїх дій, неповнолітній ОСОБА_6 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді несоціалізованого розладу поведінки, в період скоєння злочину ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, в ситуації що досліджується, за віком (неповнолітній) та розладом поведінки міг формально усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Сукупністю вищезазначених доказів підтверджується, що обвинувачені цілеспрямовано пішли в гараж, в якому здійснювалося приймання вторинної сировини (склотари), це був єдиний гараж, ворота якого були відкриті, і обвинуваченими не наведено жодних доводів, що у них були підстави вважати, що в цьому гаражі нікого не було. Виявивши в гаражі двох осіб, обвинувачені продовжили вчинення умисних дій, спрямованих на негайне вилучення майна потерпілих шляхом застосування фізичного насильства. Як пояснив обвинувачений ОСОБА_5 , застосування насильства було зумовлено тим, що в іншому разі потерпілі могли б перешкодити заволодіти майном.

Застосування обвинуваченими насильства, небезпечного для здоров`я потерпілих, яке виразилося в умисному заподіянні потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджується відповідними висновками експерта.

Оцінені в сукупності докази повністю спростовують доводи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 стосовно того, що ОСОБА_5 один зайшов в гараж і вчинив напад на потерпілих, застосувавши насильство, з метою заволодіння їхнім майном, а ОСОБА_6 у гараж не заходив і не вчиняв цього злочину, а лише після вчинення злочину ОСОБА_5 взяв у останнього на його вимогу телефони і тікав разом з ним.

Пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не послідовні, не узгоджуються між собою.

Твердження обвинувачених спростовуються показаннями потерпілих про те, що в гараж забігло троє осіб із закритими обличчями, які застосовували насильство одночасно відносно обох потерпілих, дії обвинувачених, спрямовані на заволодіння майном потерпілих, були спільними та узгодженими.

З протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2017 потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вбачається, що потерпілі просили притягнути до відповідальності осіб, які відкрито, із застосуванням насильства, в приміщенні гаража № НОМЕР_1 по вул. Ак. Александрова заволоділи їхнім майном, тобто заявляли, що злочин було вчинено не однією особою.

Показання потерпілих послідовні, деталізовані, узгоджуються між собою та з іншими доказами, в тому числі показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, тому не викликають сумнівів в їх об`єктивності та достовірності.

Так, з показань свідків судом встановлено, що після розбійного нападу ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і іншою невстановленою слідством особою тікали разом з місця вчинення злочину, свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_28 бачили, як з гаража вибігло троє хлопців, і саме цих трьох осіб почали переслідувати працівники поліції. Двоє з них, якими виявилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , були затримані працівниками поліції, у них тут же було виявлено викрадене в результаті розбійного нападу майно потерпілих.

Третьому чоловіку вдалося сховатися від переслідування, в подальшому свідки ОСОБА_26 і ОСОБА_25 в ході пред`явлення особи для впізнання, а свідки ОСОБА_27 і ОСОБА_31 по фотознімкам, впізнали чоловіка, який 05.01.2017 вибіг з приміщення гаража № НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та в подальшому скрився від працівників поліції.

Враховуючи встановлений судом факт спільного заволодіння обвинуваченими і особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, майном потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що злочин було вчинено за попередньою змовою групою осіб, про що свідчить узгодженість їхніх дій, спільний умисел, і те, що вони скористалися ним для заволодіння майном потерпілих.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 50 КК України враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При призначенні покарання співучасникам злочину суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд приймає до уваги, що він раніше судимий за вчинення грабежу, упродовж нетривалого проміжку часу (біля трьох місяців) після відбування покарання за попереднім вироком вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності, пов`язаний із застосуванням небезпечного для здоров`я насильства щодо потерпілих. Зазначене свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_5 виправитись та вести законослухняний спосіб життя. Також суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин у групі з неповнолітнім, і його роль при скоєнні злочину більша, ніж обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому суд приймає до уваги ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого злочину, а саме, визнання вини і щире каяття, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає та враховує його щире каяття у вчиненому.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає та враховує рецидив злочинів.

Враховуючи в сукупності відповідно до ст.65 КК України зазначені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.187 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке визначене санкцією зазначеної статті як обов`язкове.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з того, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, пов`язаного із застосуванням небезпечного для здоров`я насильства щодо потерпілих, та у тяжкому злочині проти власності, вчиненому повторно.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив інкриміновані злочини у неповнолітньому віці, в тому числі злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, спільно з дорослим, але без фізичного або психічного примусу.
В подальшому, під час судового розгляду справи ОСОБА_6 належно виконував всі процесуальні обов`язки, порушень запобіжного заходу у виді домашнього арешту не допускав.

Наразі ОСОБА_6 закінчив навчання та отримав повну загальну середню освіту, працює неофіційно, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на підтвердження чого надано довідку голови ОСББ.

Відповідно до вимог ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_6 , суд крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Так, згідно звіту інспектора СЮП Дніпровського ВП ГУНП про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 від 29.03.2017, було встановлено його ставлення до діяння, в якому він обвинувачується, зокрема, ОСОБА_6 визнавав та усвідомлював серйозність скоєного ним кримінального правопорушення, визнавав свою вину, готовий нести покарання та стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає та враховує його щире каяття у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, його суспільну небезпеку, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліках у психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, приймаючи до уваги ту обставину, що злочин ним було вчинено спільно з дорослим, відшкодував завдану шкоду, мешкає разом з батьками, закінчив навчання, працює, а також наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме, відшкодування спричиненої шкоди всім потерпілим, та вчинення злочину у неповнолітньому віці, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку про призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, згідно ст. 69 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна з урахуванням вимог ч.2 ст. 98 КК України.

Також суд вважає правильним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 185 КК України, оскільки застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу винного, думку потерпілих, висновки досудової доповіді, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно ст. 76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Такі висновки суду узгоджуються з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», де сказано, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч.1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи (наприклад, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою, примирення з потерпілим тощо). При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст. 103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи. У разі повного відшкодування неповнолітнім завданої шкоди і примирення з потерпілим суди мають обговорювати питання про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або враховувати цю обставину як таку, що пом`якшує покарання.

Підстав для зміни чи скасування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не знаходить. Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає можливим змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком суду законної сили.

Цивільні позови у справі не заявлялися.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 05.01.2018.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 05.01.2017 по 20.06.2017 включно, з 21.06.2017 до набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 98 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили змінити за особисте зобов`язання, поклавши обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу прокурора та суду, повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Речові докази:

камеру відеоспостереження «Alhua DH-HAC-HFW1000RP-0360В-S2», яка передана власнику ОСОБА_13 , залишити йому за належністю;

CD-R диск з відеозаписом з камери відео спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

грошові кошти у сумі 175 грн., банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_7 , гаманець чорного кольору, у якому знаходились сім карта мобільного оператора «Лайф» грошові кошти у сумі 10 грн., банківську карту «Укрсиббанк» № НОМЕР_5 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_8 , картку ломбарду «Капітал» № НОМЕР_9 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 , пластикову картку білого кольору, передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 , залишити останньому за належністю;

смартфон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_4 , та мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_2 , передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 , залишити останньому за належністю;

мобільний телефон «Леново» ІМЕІ НОМЕР_10 з сім картою мобільного оператора «Лайф» і сім картою мобільного оператора «МТС», лазерну указку, браслет золотистого кольору, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , передані до камери схову Дніпровського ВП ГУНП - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1