Справа № 1/1519/1022/11
Номер провадження:1-в/521/1258/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , про скасування арешту з майна, накладеного постановою слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 22 грудня 2010 року, щодо накладення арешту на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2018 року ОСОБА_4 , звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з заявою про скасування постанови слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 22 грудня 2010 року, про накладення арешту на його майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти скасування постанови слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 22 грудня 2010 року, та зняття арешту з майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося.

ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитись у судове засідання, до суду у призначений час не з`явився. 08 червня 2018 року від ОСОБА_4 надійшла заява в якій він просить суд заяву про скасування постанови про накладання арешту на майно, розглядати за його відсутністю.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 2 місяців 24 дня позбавлення волі, та призначене покарання, вважати відбутим.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2013 року вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 29 січня 2013 року в частині призначеного ОСОБА_4 покарання за статтею 263 ч 1 КК України скасовано та кримінальна справа в цій частині виділена в окреме провадження і направлена Генеральному Прокурору України для проведення додаткового розслідування.
Згідно з положеннями п. 9 Розділу XI Перехідних положень чинного КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року), постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Розглядаючи заяву судом також встановлено, що 22 грудня 2010 року постановою слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було накладено арешт на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося.

Відповідно до вказаної постанови Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесло до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 10730754 (контрольна сума Г27Е04А1А7) від 19 січня 2011 року, відповідно до якого на все нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт.

Також, відповідно до вищевказаної постанови слідчого Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, внесено запис і до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером 10828585 від 14 лютого 2011 року, відповідно до якого арешт накладено і на все рухоме майно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно зі ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Вимогами статті 125 КПК України (в редакції 1960 року), передбачено, що слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Оскільки цивільний позов по кримінальному провадженню ніким не заявлявся, а покарання у вигляді конфіскації майна за вчинення злочину, передбаченого статтею 263 ч 1 КК України не передбачено, тому суд вважає, що потреба у накладенні арешту на майно відпала.

На підставі викладеного, та керуючись вимогами ст. ст.324, 409, 411 КПК України, (в редакції 1960 року) , - суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зняття арешту з майна - задовольнити.

Постанову слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 22 грудня 2010 року, про накладання арешту на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося скасувати.

Зняти арешт з майна та цінностей ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1