справа №619/3494/18
провадження №1-кс/619/1283/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП України у Харківській області ОСОБА_3 погоджено з Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003707 від 18.09.2014 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України .
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, за невстановлених обставин, придбав та незаконно зберігав за місцем свого мешкання предмети, які згідно з оглядом, за участю експерта - вибухотехніка НДЕКЦ при ГУ МВС України в Дніпропетровській області є 2 бойовими гранатами РГД-5 з 2 запалами УЗРГМ до них.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 Кримінального кодексу України.
23.09.2014 року громадянина України ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України. Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.
24.09.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у кримінальному провадженні № 0003707 від 18.09.2014 р. стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком до 22.11.2014 року.
Допитаний, в якості підозрюваного ОСОБА_5 , давати свідчення відмовився на підставі ст.63 Конституції України.
02.10.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська змінено запобіжний захід - тримання під вартою на особисте зобов`язання строком до 22.11.2014 року.
Відповідно до листа №55/35-2653-14 ВКІБ УСБУ у Дніпропетровській області від 31.10.2014 року встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю останнього за місцем мешкання, а інформації щодо його місцезнаходження встановлено не було.
Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 ;

-висновком експерта №70/01-704 від 10.10.2014.;

-висновком експерта №70/26-213 від 12.11.2014.;

-протоколом обшуку;

-документами, що характеризують особі підозрюваного ОСОБА_5 .

На даний час, досудове розслідування кримінального провадження № 0003707 від 18.09.2014, зупинене на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, тобто у зв`язку з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування. Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин і тривалий час переховується від органу досудового розслідування, на теперішній час існують підстави застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий і прокурор в клопотанні вказали, що на даний час, існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Підозрюваний в судове засідання не з`явився, що унеможливлює розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу, крім того, слідчим суддею винесено ухвалу від 30.08.2018 року про затримання ОСОБА_5 з метою обрання запобіжного заходу. Слідчий та прокурор наполягали на задоволенні клопотання, відповідно до поданої до суду заяви просили розглядати клопотання у їх відсутність без фіксації процесу технічним засобами відповідно до ст.107 ч.4 КПК України. Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені п.п. 1-11 ч.1 ст.178 КПК України, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність обставин,зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується. Суд вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 оскільки обставини, які містяться в матеріалах справи свідчать про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який. Відповідно до ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та ст..177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України. Підставою застосування запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатню підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177ч.1 КПК України.
У відповідності до ст..17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У розуміння ст.9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ- є частиною національного законодавства.
Як зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини/надалі ЄСПЛ/ « Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 року) підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.
Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» (№ 72967/01 від 01.03.2007 року) зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних підстав) для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
В Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№15217/07 від 12.03.2007 року) вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя , перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду , беручи до уваги лише тяжкість злочину.
В п.51 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 року) зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Враховуючи вищевказане суд, при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, вважає, що у клопотанні необхідно відмовити у зв`язку з тим, що підозрюваний в судове засідання не з`явився, що унеможливлює розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу, крім того, слідчим суддею винесено ухвалу від 30.08.2018 року про затримання ОСОБА_5 з метою обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 178 - 181, 183, 193, 194, 202, 205,206, 309, 372, 395 КПК України слідчий суддя,--

УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні правопорушення, передбаченого за ст. 263 ч.1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1