Березівський районний суд Одеської області
11.07.2018
Справа № 499/167/15-к
Провадження № 1-кп/494/28/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

процесуального прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

представника потерілого захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, внесеному до ЄРДР за №0000934 від 20 вересня 2014 р., -

в с т а н о в и в:

На розгляді суду перебуває вказаний обвинувальний акт з додатками про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» Міністерства Юстиції України, посилаючись на те, що актуальність ризиків не зменшилась.

На обґрунтування поданого клопотання прокурор у судовому засіданні посилався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за ч.2 ст.286 КК України та є наявність ризиків передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, наявність яких продовжує існувати.

Пояснив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років. Під час неодноразового виконання ухвал про примусову доставку ОСОБА_5 , органами поліції, останній умисно переховувався та перешкоджав працівникам поліції доставляти його до суду. З 06 березня 2018 р. він був оголошений у розшук по 30 березня 2018 р.. Вищевикладене свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, вказане кримінальне провадження розглядається судами з січня 2015 р., тобто більше 3-х років. За вказаний час обвинувачений усіляко перешкоджає розгляду провадження, умисно затягував судовий процес, грубо ігноруючи виклики суду не з`являється на судові засідання. Вказані дії свідчать про його намір уникнути кримінальної відповідальності. Вище викладене дає підстави стверджувати про наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Представник потерпілого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала. Пояснила суду, що діями обвинуваченого не тільки заподіяна смерть людини, але і порушуються права потерпілого. Так, потерпілий вимушений їздити по різним судам Одеської області для захисту своїх прав. Перебування обвинуваченого під вартою є оправданим, оскільки він тривалий час ухилявся від явки в суд, або оголошувався у розшук. Крім цього обвинувачений неодноразово висловлювався на адресу потерпілого у тому числі і відносно його життя, а знаючи агресивний характер обвинуваченого та наявність психічного захворювання у потерпілого є всі підстави для побоювання за своє життя та своїх рідних.

Обвинувачений проти продовження йому строку тримання під вартою заперечував. Посилався на те, що є інвалідом 2-ї групи, має трьох дітей, його матері 67 років і їй важко дивитись за його дітьми. Посилався, що за час перебування під вартою у нього був напад і він потребує постійного догляду та лікування.

Захисник обвинуваченого проти продовження строку тримання під вартою її підзахисному заперечувала, та заявила своє клопотання про передачу обвинуваченого під нагляд матері ОСОБА_7 , відповідно до ст.508 КПК України із покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На обґрунтування поданого посилалась на те, що прокурор не довів продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, що її підзахисний не є суспільно небезпечною особою, має позитивну характеристику, постійне місце проживання, трьох малолітніх дітей, батьків, раніше не судимий. Крім цього він є обмежено осудним і висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи він потребує примусових заходів медичного характеру.

Вислухавши думки учасників судового розгляду на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно він наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд враховує що обвинувачений з січня 2015 р. умисно затягує розгляд кримінального провадження, неодноразово викликався до суду але не з`являвся на виклики, оголошувався у розшук.

Виходячи з наведеного, а саме з поведінки обвинуваченого протягом усього часу перебування даного кримінального провадження у судових інстанціях, у суду під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою або його зміну є всі підстави погодитись із думкою прокурора, що актуальність зазначених ним ризиків, що передбачені п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом не зменшились.

При прийнятті рішення суд враховує положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, та ч.1 ст.21 КПК України за якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом створеним на підставі Закону.

Виходячи з наведених положень міжнародного законодавства і чинного кримінально-процесуального законодавства суд зобов`язаний забезпечити справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку, при цьому не тільки обвинуваченому, але й потерпілому, тобто особі, яка перш за все постраждала від вчинення протиправних дій і саме яка прагне відновлення її прав та досягнення справедливості.

Враховуючи чисельні ухилення обвинуваченого від явки у судове засідання та оголошення його у розшук, суд вважає, що через поведінку обвинуваченого, наведені положення законодавства були порушені і саме тримання під вартою зможе забезпечити його належну поведінку та справедливий і публічний розгляд даного кримінального провадження упродовж розумного строку.

Приймаючи рішення судом ретельно проаналізовані посилання захисника обвинуваченого на положення ст.178 КПК України і наявність обставин, що враховуються під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Проте, наявність у обвинуваченого 3-х дітей, постійного місця проживання, хвороби, літніх батьків, необхідність у догляді, та відсутність судимості, жодним чином не спростовують та не виправдовують його чисельні неявки та різноманітні спроби ухилитися від судового засідання, у впродовж не одного року, що у черговий раз свідчить про недоречність врахування таких посилань.

Разом із тим суд вважає слушним на посилання захисника про наявність у обвинуваченого 3-х малолітніх дітей і вважає за необхідно вжити відносно них необхідні заходи.

Так, згідно ч.1 ст.378 КПК України за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, непрацездатних або встановлення над ними опіки чи піклування.
Враховуючи, що вирок суду ще не постановлений суд вважає за можливе повідомити відповідний орган опіки та піклування при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області про наявність малолітніх дітей, що залишились без батьківського піклування про необхідність вжиття відповідних заходів.
Крім наведеного суд не враховує посилання захисника обвинуваченого на положення ст. 508 КПК України.

Так, положеннями ч.1 ст. 508 КПК України передбачено, що особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Однак, захисником обвинуваченого під час посилань на наведену норму не враховано, що положення ч.1 ст.508 КПК України застосовуються лише до осіб визначених у ч.1 ст.503 КПК України.

Так, ч.1 ст.503 КПК України визначені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Як свідчить з наданого захисником потерпілого висновку судово-психіатричної експертизи №702 від 06 січня 2015 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 « каким либо психическим заболеванием, слабоумием не страдал, у него обнаружено признаки юного болезненого состояния психики в виде органического расстройства личности и поведения в святи с епилепсией, в следствии котрого он не был способен в полной мере осознавать значение своих действий и руководить ими при совершении инкриминируемого ему деяния. В момент совершения инкриминируемого деяния ОСОБА_8 , признаков какого либо временного болезненного расстройства психической деятельности не обнаруживал, однако в следствии имеющегося у него органичекого расстройства личности и поведения в связи с епилепсией, не был способен в полной мере осознавать значение своих действий и руководить ими. На момент проведения експертизы ОСОБА_8 признаков какого либо хронического психического заболевания слабоумия не обнаруживает, у него обнаружены признаки юного болезненого состояния психики в виде органического расстройства личности и поведения в связи с епилепсией, в следствии котрого он не способен в погной мере осознавать значение своих действий и руководить ими, по своему психическому состоянию может предстать перед следствием и судом. По своему психическому состоянию ОСОБА_8 нуждаеться в применении принудительных мер медицинского характера в виде предоставления ему амбулаторной психиатрической помощи в принудительном порядке по месту его пребывания в порядке ст..20 п.2, ст..93-96 УК Украины».

При цьому суд звертає увагу на зазначене у вищевикладеному висновку експертів, що амбулаторна психіатрична допомога має бути надана обвинуваченому саме за місцем його перебування, до яких може бути віднесена і Одеська установа виконання покарань №21, а не тільки за місцем його постійного проживання.

Виходячи з наведеного ОСОБА_5 є обмежено осудним і під положення ч.1 ст.503 КПК України не підпадає, а відповідно з чим на нього не поширюються положення ч.1 ст.508 КПК України на яку посилалась його захисник.

З огляду на наведене суд вважає, що під час розгляду клопотання були доведені всі підстави передбачені ст.194 КПК України, що є наявність достатніх підстав вважати, що існує необхідність у обранні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177-178,183,193,194,196-197,331,370-372,395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання процесуального прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Прохорове, Іванівського району Одеської області, що був зареєстрований та проживав до затримання там же по АДРЕСА_1 , із вищою освітою, вдівця, маючому 3-ї малолітніх дітей, не працюючому, інваліду 2-ї групи безстроково, раніше не судимому продовжити запобіжний захід у вигляді перебування під вартою у ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» Міністерства Юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів з 15 липня 2018 р. і до 12 вересня 2018 р. включно.

Клопотання захисника обвинуваченого залишити без задоволення.

Повідомити Орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про наявність малолітніх ОСОБА_9 2006 р.н., ОСОБА_10 2009 р.н., та ОСОБА_11 2013 р., що залишились без батьківського піклування для вжиття всіх необхідних та передбачених законом заходів.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ___________________________________________