Номер провадження: 11-сс/785/1142/18
Номер справи місцевого суду: 500/3970/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2018 року про відмову у клопотанні слідчого про арешт майна,-

встановила:
Зазначеною ухвалою в задоволенні клопотання слідчого Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна відмовлено.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2018 року та винести нову ухвалу, якою накласти арешт на комбайн марки GLAAS LEXION 480 випуску 2003 року, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ФГ «Агроинвест -2012», та згідно договору оренди № 23/06 від 23.06.2017 знаходився у користуванні ФОП « ОСОБА_9 », та комбайн марки GLAAS LEXION 480 випуску 1998 року, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , мешканцю АДРЕСА_1 , без дозволу користування та відчуження вказаних комбайнів. Прокурор посилається на те, що під час досудового розслідування та в ході розгляду клопотання про арешт майна достовірно встановлено, що вищевказані комбайни є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України. У зв`язку із тим, що судом не враховано дану обставину та висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, вважає, що ухвала суду є незаконною.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Статтею 173 КПК України передбачено, що :
1. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зі змісту клопотання слідчого Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 вбачається, що у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002431 від 25.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В клопотанні слідчого зазначається, що 25.08.2017 року до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_11 , про те, що в ніч на 25.08.2017 року невстановлені особи збирали врожай соняшника з поля, яке розташовано між с. Озерне та с. Ново Озерне Ізмаїльського району без згоди власника врожаю. В клопотанні слідчого зазначено, що в ході досудового розслідування достовірно встановлено, що врожай соняшника збирався за допомогою трьох комбайнів, які фактично являються знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення. В ході розслідування вказаного кримінального провадження було отримано ухвалу про тимчасовий доступ до вказаних комбайнів з правом їх огляду. Постановою слідчого вказані комбайни визнані речовими доказами. На підставі цього слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є, в тому числі, і матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Оцінюючи викладені в клопотанні слідчого обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказані комбайни марки GLAAS LEXION 480 випуску 2003 року, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ФГ «Агроинвест -2012», та згідно договору оренди № 23/06 від 23.06.2017 знаходився у користуванні ФОП « ОСОБА_9 », та комбайн марки GLAAS LEXION 480 випуску 1998 року, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , мешканцю АДРЕСА_1 , можуть бути визнані у якості речових доказів у кримінальному провадженні.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що майно на яке прокурор просив накласти арешт у своєму клопотанні відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України також може бути накладений арешт.
Оскільки зазначені комбайни вже були оглянуті, апеляційний суд прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню, шляхом заборони відчуження комбайнів.
Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна є передчасним, оскільки суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.
Слідчий суддя не дослідив обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що відповідно до положень статей 409, 410, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна.
Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2018 року про відмову у клопотанні слідчого про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на комбайн марки GLAAS LEXION 480 випуску 2003 року, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ФГ «Агроинвест -2012», та згідно договору оренди № 23/06 від 23.06.2017 знаходився у користуванні ФОП « ОСОБА_9 », та комбайн марки GLAAS LEXION 480 випуску 1998 року, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , мешканцю АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4