Справа № 748/1096/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/567/2018
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000141 від 10.02.2017 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мохнатин, Чернігівського району та області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, без постійного місця реєстрації, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і за цей злочин призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня затримання, а саме, з 10 лютого 2017 року.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 10.02.2017 р. і до 20.06.2017 р., дня набрання чинності змін до ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, а з 21.06.2017 р. і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Стягнуто із ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1320 грн. 60 коп. на користь держави.

Питання речових доказів вирішено в порядку статті 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2017 року, у вечірній час, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що розпочався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства, наніс ОСОБА_11 множинні удари руками, ногами та металевим предметом (совок для сміття) в область голови, тулуба та кінцівок, чим спричинив останньому комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми, а саме закритої травми грудної клітки - множинні синці та крововиливи в прилеглі м`які тканини грудної клітки, множинні двобічні переломи ребер з крововиливами в оточуючі тканини навколо переломів та розривами плеври, забої та розриви лівої легені, перелом грудини з крововиливом в переднє середостіння, травматичний лівобічний гемопневмоторакс, черепно-мозкової травми - множинні синці, садна, забійні рани голови, крововиливи в шкірно-м`язевий лоскут волосистої частини голови, надруб та лінійні переломи лобної кістки, а також множинні синці, садна тулуба та кінцівок, перелом лівої клубової кістки. Вищенаведений комплекс тілесних ушкоджень має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Смерть громадянина ОСОБА_11 , 1957 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від масивної крововтрати, яка є ускладненням політравми: закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер та черепно-мозкової травми.

Не погодившись з вироком суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Також просить дослідити характеризуючі матеріали стосовно ОСОБА_8 , наявні в кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання судом не було дотримано вимог п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення покарання №7 від 24.10.2003 року, а також п. 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.09.1994 року № 9 Про судову діяльність в умовах загострення в Україні криміногенної ситуації. Вказує, що поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_8 ніде не працює, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання характеризується негативно, а також не було встановлено обставини, які б пом`якшували покарання.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає, що вирок ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що слідчі експерименти за участю ОСОБА_8 , та за участю свідка ОСОБА_12 проведені без належного попереднього дозволу на проникнення у житло, отриманого згідно з вимогами процесуального законодавства, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України такі слідчі експерименти вважає недопустимими доказами по справі. Так само, на думку захисника, протоколи огляду місця події від 10 лютого 2017 року також є недопустимими доказами по справі, а саме, огляд житлового будинку по АДРЕСА_2 , адже ОСОБА_13 не являється власником та володільцем даного житла, а тому не мала права надавати дозвіл на огляд житла. Висновок експерта ОСОБА_14 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 06.03.2017 р. № 287 з таблицею до нього також вважає недопустимим доказом та таким, що не може бути використаний при прийнятті рішення, оскільки як матеріал для проведення експертизи були використані речі, які вилучені під час оглядів місця події. Вказує, що в порушення ст. 253 КПК України він не був письмово повідомлений прокурором або слідчим про факт і результати НСРД до дня звернення до суду з обвинувальним актом, і в матеріалах справи такі докази відсутні. На думку захисника, результати НСРД в розумінні п. 5.1 Інструкції Про організацію проведення негласних слідчих дій (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні продовжують бути не розсекреченими у встановленому порядку, що також свідчить про їх недопустимість. Наголошує на порушенні судом норм матеріального права, а саме дії ОСОБА_8 було неправильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, та неправильному застосуванні ч. 5 ст. 72 КК України. Також, на думку апелянта, судом порушено вимоги ч. 6 ст. 368 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить переглянути справу, оскільки вважає, що було порушено його право на захист, докази щодо його причетності до злочину здобуті незаконним шляхом з порушенням ст. 87 КПК України, а також мало місце порушення ст. 410 КПК України. Вважає, що стороною обвинувачення не було надано вагомих доказів щодо його причетності до цього злочину, обвинувачення в основному ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_15 та на його свідченнях, однак і в судовому засіданні і на сьогодні наголошує, що свідчення надавав під фізичним та морально-психологічним тиском. Наголошує на неправомірній відмові в призначенні йому адвоката. Вказує на неправдивість показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Вважає результати судово-медичної експертизи неповними, оскільки не було встановлено час смерті. Зазначає, що у протоколі огляду вказано, що у кімнаті ОСОБА_16 було виявлено та вилучено для експертизи фрагмент тканини зі слідами РБК, проте результати експертизи відсутні. Також у кімнаті батька було виявлено кров третьої особи, яка не належить ні йому, ні покійному батьку, проте таку особу не було встановлено.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить врахувати, що інформація щодо його характеризуючих даних, викладена прокурором в апеляційній скарзі, не відповідає дійсності.

В засіданні апеляційного суду прокурор, обвинувачений та його адвокат просили задовольнити апеляційні скарги з наведених в них підстав, заперечували проти задоволення апеляційних скарг своїх процесуальних опонентів.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що усі апеляційні скарги задоволенню не підлягають. Таке рішення ґрунтується наступним.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині у повному обсязі знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Він підтверджений низкою доказів, яким суд дав правильної правової оцінки.

Так. Свідок ОСОБА_12 показав в судовому засіданні, що 09.02.2017 р. разом з обвинуваченим ОСОБА_8 розпивав спиртні напої в будинку його батька за адресою АДРЕСА_2 , разом з ними знаходився власник будинку ОСОБА_11 , котрий також вживав з ними спиртне. Між батьком та сином Сапонами виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 на очах у свідка наносив удари кулаками й ногами ОСОБА_11 . Свідок припинив цю бійку.

Зі свідком ОСОБА_12 було проведено слідчий експеримент, в ході якого він показав, яким чином було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_11 і вказав, що ці тілесні ушкодження заподіяв саме обвинувачений ОСОБА_8 .

Слідчий експеримент було проведено і з підозрюваним ОСОБА_8 , в ході якого він показав обставини заподіяння саме ним, а не будь-якою іншою особою тілесних ушкоджень ОСОБА_11 при цьому вказав на деталь скоєння злочину : застосування в ході побиття металевого совку для сміття, який був в будинку. Слідчий експеримент проводився з участю понятих, процесуального прокурора та захисника підозрюваного, що унеможливлювало будь-який тиск та незаконний вплив на нього. Колегія суддів вважає цей доказ належним і допустимим, таким, що викриває обвинуваченого в скоєному злочині.

Застосування металевого совку при заподіянні тілесних ушкоджень підтверджено й висновком судово-медичної експертизи №№ 32-ц від 28.02.2017 р., згідно якого кров, виявлена на вилученому з місця пригоди металевому совку, могла походити від загиблого ОСОБА_11 (т.2 а.с. 26-28), що узгоджується з даними слідчого експерименту і є беззаперечним доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .

З висновків судово-медичних експертиз № 107 від 28.02.2017 р. (т.1 а.с. 215-217), № 106 від 27.02.2017 р. ( т.1 а.с. 220-223), № 108 від 28.02.2017 р. (т.1 а.с. 226-230) вбачається, що на взутті та предметах одягу, вилучених у ОСОБА_8 , знаходяться сліди крові, які могли походити від загиблого ОСОБА_11 , що також підтверджує факт нанесення ним ударів загиблому, в тому числі й ногами і підтверджує винуватість обвинуваченого.

Висновок судово-медичної експертизи № 126 від 24.03.2017 р. встановив кількість, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_11 , а також механізм їхнього заподіяння нанесення великої кількості ударів, що співпадає з показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 під час слідчого експерименту (т.1 а.с. 204-210). Висновки дактилоскопічних експертиз (т.2 а.с. 3-24) підтверджують факт перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в будинку загиблого ОСОБА_11 до настання його смерті.

Колегія суддів відхиляє твердження апеляційних скарг щодо недопустимості доказів слідчих експериментів у зв`язку з порушенням, на думку захисту, права особи на недоторканість житла. Як видно з матеріалів кримінального провадження і ретельно описано у вироку, право на проникнення в будинок АДРЕСА_2 , дозвіл на проникнення до цього будинку надала ОСОБА_13 , свідок по даній справі (т.1 а.с. 180). З довідки Мохнатинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_13 фактично являлась співвласником цього будинку, оскільки раніше прийняла спадщину після смерті його власника ОСОБА_17 . Таким же співвласником був загиблий ОСОБА_11 (т.1 а.с. 179).

Колегія суддів відхиляє твердження захисника про недопустимість доказів, отриманих під час огляду місця події, в ході якого було вилучено знаряддя злочину металевий совок для сміття зі слідами крові, сліди крові на різних предметах, які потім стали об`єктами експертних досліджень.

Судом першої інстанції було встановлено, що дозвіл на проникнення до будинку дав один з його співвласників свідок по даній справі ОСОБА_16 , що підтверджено його заявою. Суд перевірив обставини написання цієї заяви і на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дозвіл на проникнення в будинок, в якому сталося убивство, було отримано поліцейськими від одного з його співвласників.

Визнаючи проникнення поліцейських в житло буд. АДРЕСА_2 на законних підставах, колегія суддів спирається на судову практику, сформовану Верховним Судом в Постанові від 01.02.2018 р. (справа № 51-230км18).

Відтак, усі речові докази, знайдені і вилучені під час огляду місця події, судом обґрунтовано були визнані належними і допустимими доказами, які цілком підставно покладені в обґрунтування вироку.

Винність ОСОБА_8 підтверджена також результатами негласних слідчо-розшукових дій (т.2 а.с. 71-72), які досліджені судом і з яких вбачається, що ОСОБА_8 розповідає про факт та обставини скоєння саме ним а не іншою особою злочину, в тому числі розповідає про присутність на місці злочину свідка ОСОБА_12 , який з його слів участі в убивстві не брав.

Допустимість цих доказів перевірена місцевим судом і з його оцінкою погоджується колегія суддів. Усі негласні слідчо-розшукові дії проводились на підставі постанов, виданих слідчим суддею апеляційного суду Чернігівської області. Не підлягає задоволенню апеляційна скарга захисника в частині недотримання вимог ч. 2 ст. 253 КПК неповідомлення особі про втручання в її приватне спілкування. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 253 КПК, обвинуваченому та його захиснику було повідомлено про результати НСРД при відкритті матеріалів кримінального провадження, про що є відповідні розписки, тому порушень закону в цій частині колегія суддів не вбачає.

Також підлягає відхиленню вимога апелянта про порушення порядку розсекречення ухвал слідчого судді, на підставі яких проводились негласні слідчо-розшукові дії. Ці ухвали розсекречені у передбаченому законом порядку, а використання слова «розсекречено» замість слова «не таємно», на що вказує апелянт, є нічим як маніпулюванням словами-синонімами і тому ця вимога до уваги апеляційним судом не береться.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно обрахував строк тримання під вартою обвинуваченого, у тому числі з урахуванням попередньої редакції ст. 72 КК України. На думку колегії суддів, підкріпленої судовою практикою, зарахування часу попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі діяло до 20 червня 2017 р. Колегія суддів посилається на постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06.06.2018 р. (провадження № 51-576км18).

Даючи оцінку апеляційним вимогам обвинуваченого, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають відхиленню. Так, нічим не доведеним є факт ніби-то психологічного тиску на підозрюваного ОСОБА_8 під час його затримання. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 був призначений адвокат, який супроводжував усі процесуальні дії з участю обвинуваченого. Останній скарг на неправильне поводження з собою не заявляв. Твердження про неправдивість показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , психологічний вплив на них, також не підтверджені нічим, окрім усних заяв самого обвинуваченого. Вказані свідки були ретельно допитані в місцевому суді, усі учасники судового розгляду мали можливість задати їм питання, що їх цікавлять та отримали відповіді на запитання. Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про належність цих доказів як таких, що викривають обвинуваченого в скоєному злочині. Не знайшло свого підтвердження порушення права на захист обвинуваченого, якому практично одразу після затримання був призначений адвокат, який постійно здійснював захист ОСОБА_8 і захищав його в суді.

Колегія суддів констатує, що обвинувачений, здійснюючи свій захист, намагався викривити очевидні факти й заперечувати свої ж, раніш дані ним показання. Так, в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, він намагався довести, що за місцем мешкання характеризується позитивно, проте його характеристика, видана Мохнатинською сільською Радою (т.1 а.с.136) є суто негативною.

Інші пункти апеляційної скарги обвинуваченого: неточне встановлення часу смерті ОСОБА_11 , невикористання даних про з`єднання мобільних телефонів, не призначення деяких експертиз не мають значення для спростування обвинувачення, оскільки ці доводи є лише сумнівами або особистою оцінкою обвинуваченим дій слідчого, вони ніякими іншими доказами не підкріплені, не мають значення для встановлення події та обставин злочину і до уваги колегією суддів не беруться.

Докази, покладені місцевим судом в обґрунтування вироку, повністю і детально узгоджуються між собою, є належними і допустимими, у повній мірі вони викривають обвинуваченого в інкримінованому йому злочині. Належних і допустимих доказів, які б спростовували докази обвинувачення та висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_8 , апеляційному суду не надано.

Колегія суддів вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України з огляду на кількість і характер заподіяних ним тілесних ушкоджень, направлених в життєво важливі органи потерпілого, є правильною.

Апеляційна скарга прокурора на м`якість призначеного покарання також не підлягає задоволенню. Усі обставини, зазначені в апеляційній скарзі як підстави для призначення більш суворого покарання, вже враховані судом першої інстанції при постановленні вироку. До того ж покарання призначене в розмірі, близькому до максимального, передбаченого законом за даний злочин. Таке покарання колегія судів вважає достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого. Убивство ОСОБА_11 мало місце на побутовому ґрунті, під час спільного розпивання ним спиртних напоїв, з обвинуваченим, тому ніякого відношення до загострення криміногенної ситуації, як на це наголошено в апеляційній скарзі прокурора, воно не має.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , керівника Чернігівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3