Справа № 415/3130/18
Провадження № 11-сс/782/113/18
«10» травня 2018 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Луганської області матеріали судового провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 26.05.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.4 ст.296, ч.2 ст.289, ч.3 ст.186, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 08.07.2014 року у зв`язку з відбуттям покарання,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ,-
в с т а н о в и л а:
28 квітня 2018 року до слідчого судді Лисичанського міського суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 звернувся старший слідчий слідчого відділення Новодружеського відділення поліції СВ Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , в якому зазначено наступне.
27 квітня 2018 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №20 по вулиці Центральній м.Новодружеська, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , застосувавши насильство до ОСОБА_10 , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, став утримувати останню за руку, поки ОСОБА_9 шляхом ривку з шиї ОСОБА_10 , відкрито викрав золотий ланцюжок вагою 35 грамів 383 проби, на якому знаходився золотий кулон вагою 15 грамів 383 проби, завдавши потерпілій майнову шкоду на суму 7 000 гривень.
27 квітня 2018 згідно ст.208 КПК України ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні злочину та 28 квітня 2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 квітня 2018 року по 25 червня 2018 року, включно.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді підозрюваним ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування судового рішення та ухвалення апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обгрунтування своїх доводів підозрюваний зазначає, що обставини справи не відповідають дійсності, а саме, що приблизно о 12 годинні він разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 проходили по центральній вулиці м.Новодружеськ, коли до них під`їхав автомобіль білого кольору, з якого вийшло три особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , третя особа йому не відома. Після чого ці особи напали на ОСОБА_13 , начали його бити і вирвали з його рук сумку, в якій знаходились особисті речі. Він хотів допомогти ОСОБА_14 , але циган погрожував йому ножем, тому він не став нічого робити. Після чого нападники зникли з місця події. Однак, як вказує апелянт, через декілька годин його та ОСОБА_13 затримали працівники поліції за заявою ОСОБА_15 , яка стверджувала, що вони зірвали з неї 50 гр. золота.
В своїй скарзі апелянт також стверджує, що даний інцидент відбувався біля магазину «Мрія» та відділення Нової пошти, де, на його думку, мають бути камери відео нагляду, але співробітниками поліції не досліджено дану обставину, хоча ОСОБА_16 написав заяву про викрадення у нього сумки. Вважає, що їх з ОСОБА_9 обумовили та його незаконно затримали. Заявлену потерпілою суму майнової шкоди у 7000 грн. підозрюваний ОСОБА_7 вважає безпідставною.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 порушується питання про скасування ухвали слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Також захисником порушується питання про визнання затримання ОСОБА_7 незаконним та про визнання порушеними гарантовані ст.ст.5,6,13 Конвенції права ОСОБА_7 .
Обгрунтовуючи свої доводи захисник посилається на недотримання слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу національного законодавства, яке регулює порядок розгляду цього питання, практиці ЄСПЛ щодо застосування Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також висновкам ВССУ, які містяться в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчими суддями клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року та інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 04.04.2013р.
Зокрема, як зазначається апелянтом, стороною обвинувачення не доведено обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, а слідчий суддя не звернув увагу на наявністю існуючих суттєвих протиріч у показах самої потерпілої, які вона давала слідчому, та які долучені стороною обвинувачення до клопотання, її показам у судовому засіданні, яка суду пояснила, що не бачила, як ОСОБА_7 або ОСОБА_16 зривали з її шиї золоті вироби, але вона вважає, що це зробив або ОСОБА_17 , або ОСОБА_18 , оскільки золотих виробів не було на місці їх сварки та вона їх шукала. Тобто, як зазначає захисник, потерпіла сама не впевнена, що в неї ОСОБА_7 чи ОСОБА_9 відкрито викрали її майно.
Крім того, як зазначається в апеляційній скарзі, в показаннях потерпілої даних нею слідчому зазначено, що золоті вироби, які в неї зникли під час сварки з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , були 383 проби, але під час судового засідання потерпіла дала пояснення, що такого вона не зазначала та ці покази їй нав`язали працівники поліції.
Також захисник у своїй скарзі посилається на те, що у клопотання слідчого не наведено повної інформації обставин події, а саме того, що потерпіла сама підійшла до ОСОБА_18 та відкрито викрала у нього сумку, в якій були гроші та інше його майно. Саме після цього ОСОБА_18 намагався забрати назад у потерпілої свою сумку, але не змін цього зробити.
Крім того, захисник вважає безпідставними наведені у судовому засіданні доводи сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування до нього іншого запобіжного заходу, а саме у зв`язку з тим, що на теперішній час стосовно ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування у іншому кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ст.190 КК України.
Також в апеляційній скарзі захисник вказує на недоведеність стороною обвинувачення жодного ризику, які б підтверджувались об`єктивними доказами, а слідчий суддя під час розгляду клопотання не розглянув питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи поданих апеляційних скарг та просили скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а підозрюваного ОСОБА_7 звільнити з-під варти, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду та викладеними в ухвалі слідчого судді доказами, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила, що 27.04.2018 року, приблизно о 12.20 годині, вона разом з ОСОБА_12 знаходилась біля будинку №20 по вулиці Центральній міста Новодружеська, де в неї виник конфлікт з малознайомими їй чоловіками - ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Під час сварки ОСОБА_21 схопив її за руку та потягнув її до низу, нахиливши голову до землі утримуючи її в такій позі, а ОСОБА_16 , підійшовши с заду, заломив їй руку за спину та зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок вагою 35 грамів 383 проби, на якому знаходився золотий кулон вагою 15 грамів 383 проби, після чого ОСОБА_21 разом з ОСОБА_9 побігли через двори в бік пожежної Станції м. Новодружеська (а.с.9-10);
- довідкою з травмпункту Лисичанської ЦМЛ від 27.04.2018 року, згідно якої у ОСОБА_10 зафіксовані крововиливи на шиї (а.с.11);
- висновками СМЕ №83 від 30.04.2018 року, згідно яких у потерпілої ОСОБА_10 встановлені два незначні садна бокової поверхні шиї справа, які могли утворитись як при зриві ланцюжка з шиї, так і при хватанні рукою за шию (а.с.46-48);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2018р., в ході якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка утримувала її за руку, поки ОСОБА_9 зривав у неї з шиї золотий ланцюжок з кулоном (а.с.28);
- проколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2018р., в ході якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка зірвала у неї з шиї золотий ланцюжок з кулоном (а.с.26-27);
- показами свідка ОСОБА_12 , яка зазначила, що 27.04.2018 року, приблизно о 12.20 годині, вона разом з ОСОБА_10 знаходилась біля будинку №20 по вулиці Центральній міста Новодружеська, де у них виник конфлікт з малознайомими їй соловіками ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Під час сварки ОСОБА_21 схопив ОСОБА_10 за руку та потягнувши за неї, нахилив голову до землі, утримуючи в такій позі, а ОСОБА_22 підійшовши с заду до ОСОБА_10 , зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок, на якому знаходився золотий кулон, після чого ОСОБА_21 разом з ОСОБА_9 побігли через двори в бік пожежної станції м.Новодружеська (а.с.12-13);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2018р., в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка зірвала у ОСОБА_10 з шиї золотий ланцюжок з кулоном (а.с.30);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2018р., в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка утримувала ОСОБА_10 руку, коли ОСОБА_9 зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок з кулоном (а.с.29).
Згідно витягу з ЄРДР від 27.04.2018р. за фактом відкритого викрадення невідомими особами золотого ланцюжка з кулоном, вартістю 7000 грн., у потерпілою ОСОБА_10 , із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.2 ст.186 КК України (а.с.6).
27 квітня 2018 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, було затримано ОСОБА_7 у порядку ст.208 КПК України (а.с.19-20) та в той же день йому повідомлено про підозру (а.с.31-33).
Крім того, як вбачається з відтвореного під час апеляційного розгляду аудіо запису технічної фіксації судового засідання від 28-30.04.2018 року в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що ОСОБА_18 заломив їй ліву руку назад, схопив її за шию і нагнув до землі. В цей момент до них підбіг ОСОБА_17 та почав вихоплювати у неї з рук сумку ОСОБА_18 . Вона відчула біль в шиї і крикнула своїй подрузі ОСОБА_23 , що у неї зірвали ланцюжок. Наполягала, що ланцюжок у неї зник з шиї після того, як ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 скручували її та нахиляли голову, але хто саме зірвав ланцюжок з її шиї вона не знає.
За санкцією ч.2 ст.186 КК України, за якою ОСОБА_7 оголошено про підозру, передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, та згідно довідки про звільнення (а.с.25) ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнився 08.07.2014 року у зв`язку з відбуттям покарання, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.05.2008 року за ч.4 ст.296 та ст.71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Наведене свідчить про доведеність стороною обвинувачення та про обгрунтованість висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчий суддя дійшов правильних висновків про наявність обгрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявності ризиків, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, тому вважає доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника в цій частині безпідставними.
Між тим, колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора та висновками слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 біль м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі захисника.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні 28-30.04.2018 року під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , вона висловлювала своє бажання забрати свою заяву відносно ОСОБА_24 та отримати від його матері компенсацію, а також просила суд застосувати до ОСОБА_25 домашній арешт. Окрім того, з показань потерпілої вбачається, що саме вона стала ініціатором конфлікту, який виник між нею та ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , вона вихопила сумку ОСОБА_18 , а той став викручувати їй руку і заламувати шию, а ОСОБА_17 почав забирати у неї сумку ОСОБА_18 . Після чого ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 втікли, а у неї пропав ланцюжок.
Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право:
1)залишити ухвалу без змін;
2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведено, а слідчим суддею належним чином не обґрунтовано неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2018 року підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до положень ст.181 КПК України.
За змістом положень частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 422 та ст.ст.176-178, 181, 196 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення Новодружеського відділення поліції СВ Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого відділення Новодружеського відділення поліції СВ Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - задовольнити частково.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_7 цілодобово залишати житло, де він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали апеляційного суду про тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом 30 днів, тобто до 08 червня 2018 року, включно.
Копію ухвали направити для виконання до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3