печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України капітан юстиції ОСОБА_7 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0003033 від 13.06.2014, за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресом АДРЕСА_1 та проживає за адресом АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Клопотання підтримано під час його розгляду прокурорами ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та обґрунтовано наступним. Слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003033 від 13.06.2014 за фактами вчинення на території Донецької та Луганської областей членами терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» жорстокого поводження з цивільним населенням, захопленими у полон військовослужбовцями Збройних Сил України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 438 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у березні травні 2014 року на території Донецької та Луганської області створено терористичні організації та здійснюється керівництво їх діяльністю з метою вчинення актів тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної обстановки в державі.

Крім того, встановлені факти жорстокого поводження з військовослужбовцями і цивільним населенням, вчинення тортур та інших незаконних дій з особами, яких незаконно утримують представники ДНР.

У період з квітня 2014 року по теперішній час на території Донецької та Луганської областей відбуваються збройні конфлікти між Збройними Силами України та учасниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР». За час ведення бойових дій учасники вказаних терористичних організацій, перебуваючи на тимчасово підконтрольній їм території, вчиняли жорстоке поводження з цивільним населенням, а також з захопленими в полон військовослужбовцями військових формувань, що виявилось в застосуванні до військовослужбовців та цивільного населення тортур, мордування, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території.

Окрім інших, одним із місць утримання полонених на тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей є приміщення колишнього Управління СБ України в Донецькій області.

Окрім цього встановлено, що громадянин України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 (який зареєстрований за адресом АДРЕСА_1 та проживає за адресом АДРЕСА_1 ) у невстановлений період часу, однак не пізніше липня-серпня 2015 року, маючи умисел на участь у терористичній організації «ДНР», з особистих мотивів та метою, пов`язаних із не сприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, усвідомлюючи, що діяльність цієї терористичної організації направлена на порушення суверенітету та територіальної цілісності України, ведення бойових дій проти сил антитерористичної операції, з метою насильницької зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за невстановлених слідством обставин на території Донецької області, вступив до вищевказаної терористичної організації.

Будучи учасником терористичної організації «ДНР» за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, однак не пізніше липня-серпня 2015 року ОСОБА_9 вступив до складу так званої 5 окремої мотострілецької бригади «Оплот» 1 армійського корпусу Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ) та перебуваючи у її складі отримав від невстановлених учасників терористичної організації автоматичну вогнепальну зброю (автомат «АК-74») із боєприпасами до неї. Після вступу до зазначеної терористичної організації невстановленими ватажками терористичної організації «ДНР» на ОСОБА_5 покладено виконання функції з охорони так званого штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР», розташованого у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території міста Донецьк.

Таким чином, ОСОБА_9 , маючи автоматичну вогнепальну зброю (автомат «АК-74») із боєприпасами до неї, входив до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, відповідно до ч. 1 ст. 43 Додаткового протоколу від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I)» від 18.08.1989, у зв`язку з чим зобов`язаний додержуватися норм міжнародного права, які застосовуються у період збройних конфліктів.

При цьому, виконуючи покладені на ОСОБА_5 функції учасника терористичної організації «ДНР», останній перебував в постійному прямому підпорядкуванні невстановлених керівників НОМЕР_2 окремої мотострілецької бригади « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 армійського корпусу Міністерства оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ) та беззаперечно виконував отримані від них вказівки і здійснював охорону штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР», розташованого у невстановленому місці на території міста Донецьк.

Продовжуючи свою діяльність в інтересах терористичної організації «ДНР», на виконання наданого йому завдання щодо збору розвідувальної інформації для вказаної терористичної організації на початку лютого 2018 року ОСОБА_9 прибув до м. Києва та систематично пересувався по території України.

Таким чином, ОСОБА_9 , підозрюється у тому, що протягом невстановленого періоду часу, але не пізніше липня-серпня 2015 року, та не пізніше 02.11.2017, перебуваючи у невстановленому місці на території Донецької областей, яка тимчасово окупована Російською Федерацією, діючи умисно, з особистих мотивів та метою, пов`язаних із несприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, прийняв участь у терористичній організації «ДНР», під час чого, перебуваючи в підпорядкуванні невстановлених ватажків терористичної організації «ДНР», здійснював охорону штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР» який розташовувався у невстановленому місці в місті Донецьку, а з лютого 2018 року до часу затримання здійснював збирання розвідувальної інформації в інтересах терористичної організації ДНР, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто участь у терористичній організації.

30.05.2018 о 18 годині 36 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 31.052018 о 08 годині 20 хвилин повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються наступними матеріалами досудового розслідування:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наведеними у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 від 04.05.2018, який показав, що у серпні-вересні 2015 року він та військовополонені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 учасниками терористичної організації ДНР були доставлені до штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР» для примусових робіт прибирання території, він побачив учасника терористичної організації «ДНР» з позивним « ОСОБА_13 », який почав його ображати та погрожував спричинити тілесні ушкодження. Крім того він бачив вказаного учасника терористичної організації на вході до штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР» коли він стояв на вході та перевіряв документи у осіб, які проходять до приміщення штабу;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 наведеними у протоколі допиту потерпілого від 08.09.2018, який повідомив, що у липні-серпні 2015 року він а також військовополонені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були доставлені учасниками терористичної організації «ДНР» на примусові роботи по прибиранню штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР», де учасник терористичної організації «ДНР» з позивним « ОСОБА_13 » почав кричати на ОСОБА_10 ;

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , наведеними у протоколі допиту потерпілого від 10.09.2018 який дав показання аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_11 , наведеними останнім у протоколі допиту потерпілого від 08.09.2018;

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 наведеними у протоколі додаткового допиту потерпілого від 10.09.2018, який повідомив, що з 12.11.2015 до кінця лютого початку березня 2016 року він утримувався у приміщенні колишнього Управління СБ України в Донецькій області, де дислокувався так званий «Окремий Краматорський комендантський полк» (військова частина НОМЕР_3 ). У середні грудня 2015 року один з учасників терористичної організації «ДНР» від конвоював для примусових робі прибирання кабінету начальника штабу так званого «Окремого Краматорського комендантського полку» (військова частина НОМЕР_3 ) з позивним «Каштан». Коли ОСОБА_14 прибав кабінет начальника штабу так званого «Окремого Краматорського комендантського полку» (військова частина НОМЕР_3 ) з позивним « ОСОБА_15 », до останнього у кабінет зайшов учасник терористичної організації «ДНР» з позивним « ОСОБА_13 ». Також останнього він бачив через 2-3 дні під час прибирання ганку штабу так званого «Окремого Краматорського комендантського полку» (військова частина НОМЕР_3 ).

- показаннями свідка ОСОБА_16 наведеними у протоколі свідка від 08.05.2018, який повідомив, що у з 06.12.2014 до 30.12.2014 він у складі 90 окремого батальйону приймав участь у боях за Донецький аеропорт. З 10.02.2018 працює охоронцем ТОВ «Форт нова». З 10-13.02.2018 охоронцем у вказаному товаристві працює ОСОБА_9 25.04.2018 йому від ОСОБА_5 йому стало відомо, що останній приймав участь у бойових діях на території Донецької області у складі терористичної організації «ДНР». 27-28.04.2018 під час розмову ОСОБА_16 з ОСОБА_5 останній повідомив, що у 2014-2016 роках перебував у складі терористичної організації «ДНР» та працював у штабі;

- протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімкам проведеними за участі свідка ОСОБА_16 від 08.05.2018; за участі потерпілих ОСОБА_14 від 10.05.2018; ОСОБА_10 від 08.05.2018; ОСОБА_11 від 08.05.2018, які серед осіб зображених на пред`явлених фотознімках упізнали ОСОБА_5 ;

- листом Департаменту захисту національної державності СБ України ; 5/2/4-8286 про те, що ОСОБА_9 проходив службу у 5 окремій мотострілковій бригаді (ОМБр) «Оплот» 1 армійського корпусу «ДНР» (військова частина НОМЕР_1 );

- листом Управління внутрішньої безпеки СБ України про те, що будівля Управління СБ України в Донецькій області, розташована за адресою: вул. Щорса, 62, м. Донецьк, 02.05.2014 фактично перейшла під контроль учасників терористичної організації «ДНР».

- та іншими доказами, які в своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Аналіз наведених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку дає достатні підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний з високим ступенем ймовірності може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів ОСОБА_9 у Санкт-Петербурзькому державному університеті здав екзамен і підтвердив володіння російською мовою та знання історії Росії та основ законодавства Російської Федерації про що 28.04.2016 отримав сертифікат про володіння російською мовою, знання історії Росії і основ законодавства Російської Федерації №5, а також має свідоцтво про укладенню шлюбу серії НОМЕР_4 видане 19.09.2008 відділом № 1 Люберецького управління ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області про реєстрацію 19.09.2008 шлюбу між ним та громадянкою Росії ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно законодавства РФ вказані документи спрощують порядок отримання громадянства РФ, або дозволу на проживання на території РФ, у зв`язку з чим ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може залишити територію України.

Наведене безумовно підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_9 має можливість безперешкодно виїхати з території України, а також виїхати на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської областей, та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочинів; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення злочину, де можуть зберігатися об`єкти, які були або є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Указане дає підстави вважати, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_9 перебуваючи на волі може вливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_16 який дав показання, які підтверджують злочинну діяльність ОСОБА_5 з метою схилити ОСОБА_18 змінити свої показання, або відмовитись від них суді. Так, ОСОБА_5 відоме місце роботи ОСОБА_16 , а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати наявність у діях ОСОБА_5 ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 необхідно застосувати з метою запобігання спробам продовжити особливо тяжке кримінальне правопорушення, у вчиненні якого є достатні підстави його підозрювати, зокрема збирати розвідувальну інформацію в інтересах спецслужб РФ та терористичної організації «ДНР».

У ході досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх осіб, які причетні до вчинення протиправних дій і яким відомі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_9 не має постійного місця проживання у м. Києві де знаходиться орган досудового розслідування Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України, а проживає у с. Біла Ямпільського району Вінницької області, у зв`язку з чим він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме ухилятися від явки до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, перешкоджати проведенню процесуальних дій та судових засідань з його участю та інших учасників кримінального провадження посилаючись за значну відстань від місця свого проживання до розташування органу досудового розслідування, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є також метою застосування запобіжного заходу.

Надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вищевказаних кримінальних правопорушень дає підстави вважати, що ОСОБА_9 , розуміючи невідворотність покарання за діяння, у вчиненні якого є достатні підстави його підозрювати, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та продовжити вчинення цього кримінального правопорушення.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження, в тому числі і визначення розміру застави.

Так, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_9 і надалі матиме можливість контактувати з причетними до його злочинної діяльності особами, й узгоджувати з ними свої дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинення незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінальних правопорушень, у яких підозрюється. Зокрема такі контакти можливі за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю, а також шляхом виїзду за межі України для зустрічі із співучасниками злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК Украйни. Це є безумовним ризиком та дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинить вищенаведені дії, спрямовані на переховування від слідства та суду, а також на перешкоджання кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та те, що ОСОБА_9 будучи учасником терористичної організації погрожував потерпілому ОСОБА_10 застосуванням насильства, є необхідним застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, до ОСОБА_5 слід обрати максимальний строк тримання під вартою шістдесят днів, оскільки не дивлячись на значний обсяг проведених слідчих та процесуальних дій, складність провадження не дозволяє завершити досудове розслідування у коротший строк.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що підозра не є обґрунтованою, оскільки твердження про перебування підозрюваного в м. Донецьку в 2015 році не відповідає дійсності, оскільки в цей період підозрюваний перебував в м. Москва РФ, разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Крім того сторона захисту вказує на те, що підозрюваний ніколи не перебував на території Донецької або Луганської областей, і тому просили критично віднестись до показань наданих потерпілими та свідками. В той же час сторона захисту просила взяти до уваги те, що підозрюваний має позитивну репутацію, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши сторін кримінального провадження, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , допитавши свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , дослідивши надані сторонами письмові докази на обґрунтування своїх доводів, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Європейській суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року, яке набуло остаточного значення 21/07/2011 зазначив наступне: «Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства"(Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).»

Під час розгляду клопотання були допитані потерпілі у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які вказали на підозрюваного, як на особу яка в період їх знаходження в полоні був учасником терористичної організації «ДНР». Крім цього був допитаний свідок ОСОБА_16 , який підтвердив обставини щодо участі підозрюваного в терористичній організації «ДНР».

На даній стадії досудового розслідування вказані покази є достатніми для того, щоб стверджувати про обґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору доведеності вказаних доказів, а з точки зору допустимості прийти до висновку , що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Отже слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, що прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Зокрема слід врахувати те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років. Підозрюваний дійсно має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується, проте на даній стадії, з урахуванням положень ч5 ст.176 КПК України застосування іншого запобіжного заходу виключається.

Зокрема зідно ч5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри свідчить про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу строком на 60 днів на період здійснення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,184, 192-194,196,198, 202,205, 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у кримінальному провадженні №0003033 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1