Справа №577/1766/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/176/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/1766/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та накласти арешт на майно, оскільки воно входило до переліку, щодо якого ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на проведення огляду за правилами обшуку, тому це майно є відшуканим та поверненню не підлягає незалежно від накладення на нього арешту. Зазначає, що частини карабіну є знаряддям вчинення злочину та необхідні для подальшого досудового розслідування, в тому числі для проведення експертиз.

25.04.2018 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, погодженим із прокурором Конотопської місцевої прокуратури, звернулася слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , яке обґрунтувала тим, що 21.04.2018 близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_10 , знаходячись біля озера в с. Шаповалівка Конотопського району Сумської області, тримаючи в руках предмет схожий на зброю, в ході виниклого конфлікту із ОСОБА_11 завдав останньому тілесні ушкодження.

Під час проведення 22.04.2018 близько 01 год. 40 хв. працівниками поліції огляду автомобіля «Nissan» у ОСОБА_10 були виявлені та вилучені частини карабіну і предмет схожий на гільзу 7,62 мм і цього ж дня до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Зважаючи на те, що вилучені речі є предметом вчинення злочину та визнані речовим доказом, то з метою забезпечення їх збереження слідчий просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2018 у задоволенні вказаного клопотання слідчому було відмовлено. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що клопотання слідчого не містить відомостей про конкретні частини карабіну, а також даних, які б доводили, що вилучені речі є предметом вчинення злочину. Крім того, слідчим не було доведено правової підстави для арешту майна та ризиків, яким він повинен запобігти.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно.

Зазначені висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не вмотивовані і не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні № 000427 за фактом завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 , 21.04.2018 він разом з дружиною приїхали до водоймища неподалік с. Шаповалівка Конотопського району, де заплатили гроші за риболовлю. Після того, як вони змінили місце рибалки, до них під`їхав ОСОБА_10 та повідомив, що у такому разі необхідно повідомляти охорону. Через деякий час ОСОБА_10 під`їхав знову, вийшов з автомобіля, тримаючи при цьому предмет схожий на зброю, та почав до них чіплятися, внаслідок чого виникла словесна сварки, у ході якої останній завдав йому тілесні ушкодження, в тому числі й вказаним предметом.

Під час проведення 22.04.2018 працівниками поліції огляду належного ОСОБА_10 автомобіля «Nissan» були виявлені та вилучені частини карабіну МП СКС калібру 7,62 мм (номер карабіну ЛП 108) і предмет схожий на гільзу 7,62 мм.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вилучене під час огляду майно в даному випадку може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні в якості речових доказів, так як воно може бути доказом вчинення злочину (знаряддям), зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і є потреба у проведенні з вказаним майном необхідних слідчих дій.

З огляду на викладене та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Крім того, зазначене вище втручання органу досудового розслідування є цілком виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, а також це втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування і прокурором у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт його майна, не можливо.

У зв`язку з цим, клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим і вмотивованим, а тому воно підлягало задоволенню, оскільки існують підстави для тимчасового права на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, тобто існує сукупність підстав і підозр вважати, що це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора в цій частині заслуговує на увагу та підлягає задоволенню.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що тимчасове вилучене майно, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді поверненню не підлягало незалежно від накладення на нього арешту, є необґрунтованими, оскільки кримінальним процесуальним законом зобов`язано слідчого та прокурора подавати клопотання про арешт тимчасового вилученого майна у будь-якому випадку, в тому числі і під час обшуку чи огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, і постановлена за результатами розгляду ухвала є єдиною законною підставою для заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном та утриманням органом досудового розслідування на законних підставах тимчасово вилученого майна фізичної особи.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Після скасування рішення слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2018 року щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна скасувати і постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, а саме на:

- частини карабіну МП СКС калібру 7,62 мм, номер карабіну ЛП 108, що упаковані в пакет № 1;

- предмет ззовні схожий на гільзу 7,62 мм, що упакований в пакет № 2.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 .

Місцем зберігання арештованого майна визначити Конотопський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4