Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 284/230/17
Провадження по справі № 1/281/1/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2018 рокусмт Лугини

Лугинський районного суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підсудного ОСОБА_6 ,

розглянувши з технічною фіксацією у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області справу по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Кобилин, Овруцького району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального висновку затвердженого Овруцьким міжрайонним прокурором 10 серпня 2012 року ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він скоїв порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом при наступних обставинах. Так, ОСОБА_6 в порушення ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність, пов`язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, проводиться на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому законодавством), з метою організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту та здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, будучи фізичною особою підприємцем, без відповідної державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), в період часу з 2008 року по 28 березня 2012 року, за місцем свого постійного проживання АДРЕСА_1 , організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту чорного та кольорового металу, та здійснював операції з брухтом чорних та кольорових металів, купуючи його у населення, за готівковий розрахунок, з метою його подальшої реалізації за більшою ціною, з метою особистого збагачення. Зокрема, 23.03.2012 року, близько 19 години ОСОБА_6 в порушення ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, по місцю свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, без відповідної державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), купив 5 кілограм брухту кольорового металу в ОСОБА_7 за ціною 4 гривні за кілограм, на суму 20 гривень. В продовження свого злочинного наміру, 26.03.2012 року в темну пору доби ОСОБА_6 в порушення ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, по місцю свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, без відповідної державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), купив 22 кілограми брухту чорного металу в ОСОБА_8 за ціною 1 гривня за кілограм, на суму 22 гривні. В подальшому, 28.03.2012 року в період часу, з 18 годин 30 хвилин до 21 години 50 хвилин та 29.03.2012 року в період часу, з 10 години 20 хвилин до 11 годин 30 хвилин та 14 години 25 хвилин до 16 години 05 хвилин, під час проведення обшуку, працівниками міліції Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області, в господарстві ОСОБА_6 , в АДРЕСА_1 , на подвір`ї, було виявлено та вилучено брухт чорного металу, загальною вагою 10780 кг.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування та прокурора, ОСОБА_6 здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів без відповідної державної реєстрації та організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Своїми умисними діями, вираженими в здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів та організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 16 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року вказаний вирок скасовано та повернуто справу на новий судовий розгляд.
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 213 КК України направлено прокурору для проведення додаткового розслідування. Ухвалою Апеляційного суду Житомисрької області від 24 листопада 2015 року вказану постанову скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Житомисрької області від 23 травня 2016 року визначено підсудність даної кримінальної справи за Народицьким районним судом Житомирської області.
Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 24 січня 2017 року закрито кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за відсутністю в діянні складу злочину у зв`язку із декриміналізацією злочинного діяння. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 21 березня 2017 року вказану постанову скасовано та повернуто справу на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року підсудність даної кримінальної справи визначено за Лугинським районним судом Житомирської області.
Суд, дослідивши усі докази по справі, приходить до наступного висновку.
Так, з показань підсудного ОСОБА_6 встановлено, що він не визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, а саме ОСОБА_6 категорично заперечував, що він здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів та організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Увесь металобрухт, який був вилучений у нього в результаті обшуку 28-29 березня 2012 року він накопичував протягом останніх 10 років та використовував його для власних господарських потреб, зокрема для власного автомобіля, комбайна та інших сільськогосподарських машин, а також вказував, що частина металобрухту складалася з арматури, сітки та металевих стовпчиків, які він зняв з огорожі будинків, в яких раніше проживав.
По епізоду скупки брухту кольорового металу ОСОБА_6 у ОСОБА_7 23 березня 2012 року вагою 5 кг за ціною 4 грн/кг на суму 20 грн судом встановлено наступне.
Так, з показань свідка ОСОБА_7 , які він дав у судовому засіданні, встановлено, що свідок з ОСОБА_6 не знайомий та ніколи йому не здавав металобрухт. Також свідок повідомив, що до нього пізно ввечері додому приїхали працівники міліції, точної дати не пам`ятає, до яких він сів у машину і поїхав з ними в с. Норинськ, де працівники міліції дали йому пакет металобрухту і показали будинок куди треба здати метал. У тому будинку нікого не було і він пакет з металом викинув у кущі. Повернувшись до машини, сказав працівникам міліції, що здав метал за 20 грн. Після цього працівники міліції відвезли його в село і він пішов додому. У той день, коли працівники міліції возили його в с. Норинськ, жодних документів при ньому не складалося і ним не підписувалося. Через 2-3 дні працівники міліції приїхали до нього на роботу, щоб він підписав документи про те, що здавав металобрухт ОСОБА_6 , що він і зробив. Що підписував не читав. Відносно 20 гривень - коштів, які він начебто отримав від ОСОБА_6 за зданий металобрухт, свідок пояснив, що жодних коштів від ОСОБА_6 не отримував, металобрухт, виданий міліціонерами, викинув у кущі, а з метою, щоб міліціонери від нього відчепились, віддав свої 20 грн як такі, що нібито отримані від ОСОБА_6 .
Аналогічні за змістом показання свідок ОСОБА_7 давав в судових засіданнях під головуванням суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 3 а. с. 44, 153).
На досудовому слідстві свідок ОСОБА_7 дав показання, які відображені в протоколі допиту свідка (т. 1 а. с. 93-94) і також були досліджені в судовому засіданні, а саме ОСОБА_7 зазначав, що за своїм місцем проживання знайшов брухт кольорового металу на смітнику, 23 березня 2012 року близько 19 години свідок прийшов до дому ОСОБА_6 з метою здати вказаний металобрухт, після чого ОСОБА_6 зважив металобрухт на вагах, які стояли в нього на подвір`ї біля купи з металобрухтом, металобрухт, принесений ОСОБА_7 заважив на 5 кг, за що ОСОБА_6 заплатив йому 20 грн. Після цього ОСОБА_7 пішов додому, де по дорозі був зупинений працівниками міліції, які в подальшому вилучили в нього грошові кошти, отримані за здачу металобрухту.
Окрім цього, відповідно до протоколу огляду місця події від 23 березня 2012 року ОСОБА_7 добровільно передав 20 грн працівникам міліції, які отримав від ОСОБА_6 за зданий йому металобрухт. Вказані кошти вилучені до Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області для вирішення питання по суті (т. 1 а. с. 40-41).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 3 травня 2012 року була оглянута грошова купюра номіналом 20 гривень серії КК № 6281337 (т. 1 а. с. 76-77) та згідно з постановою від 3 травня 2012 року про визнання речовим доказом приєднана до справи та передана на зберігання в бухгалтерію Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області (т. 1 а. с. 78-79).
З матеріалів справи встановлено, що кримінальна справа по факту здійснення незаконних операцій з металобрухтом за ч. 1 ст. 213 КК України порушена 31 березня 2012 року, а відносно ОСОБА_6 - 17 травня 2012 року (т. 1 а. с. 1, 2).
Відповідно до ч. 2 ст. 190 КПК України (1960 р.) огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. В цих випадках, при наявності для того підстав, кримінальна справа порушується негайно після огляду місця події.
Отже, в порушення ст. 190 КПК України (1960 р.) після огляду місця події 23 березня 2012 року кримінальна справа за будь-яким фактом чи проти особи негайно порушена не була. Тому суд критично оцінює як сам протокол огляду місця події від 23 березня 2012 року, так і протокол огляду предметів - вилучених коштів у ОСОБА_7 - від 3 травня 2012 року, оскільки між цими слідчими діями пройшов значний проміжок часу і не можливо достовірно встановити, що саме ця грошова купюра вилучалася у ОСОБА_7 , а також де, ким і в межах якої справи та в якості чого вона зберігалася, та яким чином опинилася в кабінеті № 38 Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області у слідчого ОСОБА_11 .
Крім того, у протоколі огляду місця події від 23 березня 2012 року понятими зазначено ОСОБА_12 (с. Норинськ, Овруцького району) та ОСОБА_13 (с. Норинськ, Овруцького району). Від виклику в якості свідка понятого ОСОБА_12 прокурор відмовився. Понятого ОСОБА_13 в якості свідка прокурором не заявлено. Відповідно до листа Овруцького РС УДМС України в Житомирській області від 23 листопада 2012 року жителі с. Норинськ Овруцького району ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по реєстраційним облікам сектору не значаться (т. 2 а. с. 53).

З приводу різниці в показаннях, даних в судовому засіданні і на досудовому слідстві ні в прокурора, ні в підсуднього запитань не виникло.

Суд бере до уваги те, що 15 січня 2014 року суддею Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_9 , під час розгляду цієї кримінальної справи дано судове доручення Овруцькому міжрайонному прокурору перевірити факт зміни свідчень та їх причини в судовому засіданні свідків, зокрема ОСОБА_7 , строк виконання якого було встановлено до 10 лютого 2014 року (т. 2 а. с. 167-168). З повідомлення Овруцького міжрайонного прокурора від 5 лютого 2014 року вбачається, що за фактом розбіжностей у свідченнях ОСОБА_7 , даних під час досудового слідства та судового засідання, внесено до ЄРДР за № 0000078 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України (т. 2 а. с. 176, т. 3 а. с. 101, т. 6 а. с. 192). Під час судового розгляду даної кримінальної справи прокурор повідомив, що розслідування заначеного кримінального провадження не завершено.
Частиною 3 статті 62 Конституції України гарантовано, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до протоколу обшуку від 28 березня 2012 року, обшук у домоволодінні ОСОБА_6 проводився у період з 18 години 30 хвилин до 21 години 50 хвилин 28 березня 2012 року та з 10 години 20 хвилин до 10 години 30 хвилин та з 14 години 25 хвилин до 16 години 25 хвилин 29 березня 2012 року. В результаті обшуку з вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено 5 шестернів та брухт чорного металу (т. 1 а. с. 7-17). Відповідно до протоколів огляду місця події від 29 березня 2012 року (т. 1 а. с. 18-21) оглядався та зважувався вилучений металобрухт чорних металів, загальна вага якого склала 10780 кг. Згідно з розпискою вказаний брухт чорних металів був переданий на тимчасове зберігання в ТОВ "Вторсировина" (т. 1 а. с. 23).
Таким чином, прокурором не доведено, що ОСОБА_6 приймав брухт кольорових металів, зокрема 23 березня 2012 року від ОСОБА_7 , оскільки брухту кольорових металів у ОСОБА_6 під час проведення обшуку виявлено не було, а факту здачі брухту кольорових металів підсудному ОСОБА_7 в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом.
Отже, епізод скупки брухту кольорового металу ОСОБА_6 у ОСОБА_7 23 березня 2012 року вагою 5 кг за ціною 4 грн/кг на суму 20 грн, висунутий як обвинувачення в обвинувальному висновку, свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов.
По епізоду скупки брухту чорного металу ОСОБА_6 у ОСОБА_8 26 березня 2012 року вагою 22 кг за ціною 1 грн/кг на суму 22 грн судом встановлено наступне.
Так, з показань свідка ОСОБА_8 , які він дав у судовому засіданні, встановлено, що металобрухту ОСОБА_6 він не здавав та гроші від нього не отримував. Також повідомив, що в темну пору доби, ввечері, точної дати не пам`ятає, до нього приїхав дільничний інспектор з іще двома незнайомими йому чоловіками та відвіз його до невідомої йому хати в с. Норинськ Овруцького району, дав мішок з металом та сказав, щоб здав метал в цю хату. Свідок зазначив, що зайшовши на подвір`я, нікого не побачив, і залишив мішок з металом на подвір`ї, а міліціонеру сказав, що здав метал за 22 грн, а щоб до нього більше не чіплялися, віддав свої 22 грн як такі, що нібито отримані від ОСОБА_6 .
Аналогічні за змістом показання свідок ОСОБА_8 давав у судових засіданнях під головуванням суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 3 а. с. 44, 153).
На досудовому слідстві свідок ОСОБА_8 дав показання, які відображені в протоколах допиту свідка, протоколі очної ставки між ним та ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 92, 107, 106) і також були досліджені в судовому засіданні, а саме ОСОБА_8 зазначав, що в нього вдома був брухт чорного металу у вигляді листа металу (жесті) та двох металевих болванок, які він вирішив здати на металобрухт. Так, 26 березня 2012 року в темну пору доби він прийшов до ОСОБА_6 в с. Норинськ, щоб здати металобрухт, після чого ОСОБА_6 зважив металобрухт на вагах, які стояли в нього на подвір`ї біля купи з металобрухтом, металобрухт, принесений ОСОБА_8 заважив на 22 кг, за що ОСОБА_6 дав йому гроші в сумі 22 грн по 1 грн за 1 кг. Після цього свідок пішов до себе додому, де по дорозі був зупинений працівниками міліції, які в подальшому вилучили в нього грошові кошти, отримані за здачу металобрухту, про що був складений протокол огляду місця події в присутності двох понятих.
Окрім цього, відповідно до протоколу огляду місця події від 26 березня 2012 року ОСОБА_8 добровільно передав 22 грн працівникам міліції, які отримав від ОСОБА_6 за зданий йому металобрухт. Вказані кошти були вилучені до Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області до вирішення питання по суті (т. 1 а. с. 37-38)
Відповідно до протоколу огляду предметів від 3 травня 2012 року були оглянуі грошові купюри номіналами 10 гривень серії КМ № 1375329, 10 гривень серії ЄЕ № 2602807, 2 гривні серії ЄЕ № 2060488 (т. 1 а. с. 74-75), та згідно з постановою від 3 травня 2012 року про визнання речовим доказом приєднані до справи та передані на зберігання в бухгалтерію Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області (т. 1 а. с. 78-79).
З матеріалів справи встановлено, що кримінальна справа по факту здійснення незаконних операцій з металобрухтом за ч. 1 ст. 213 КК України порушена 31 березня 2012 року, а відносно ОСОБА_6 - 17 травня 2012 року (т. 1 а. с. 1, 2).
Відповідно до ч. 2 ст. 190 КПК України (1960 р.) огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. В цих випадках, при наявності для того підстав, кримінальна справа порушується негайно після огляду місця події.
Отже, в порушення ст. 190 КПК України (1960 р.) після огляду місця події 26 березня 2012 року кримінальна справа за будь-яким фактом чи проти особи негайно порушена не була. Тому суд критично оцінює як сам протокол огляду місця події від 26 березня 2012 року, так і протокол огляду предметів - вилучених коштів у ОСОБА_8 - від 3 травня 2012 року, оскільки між цими слідчими діями пройшов значний проміжок часу і не можливо достовірно встановити, що саме ці грошові купюри вилучалися у ОСОБА_8 , а також де, ким і в межах якої справи та в якості чого вони зберігалися, та яким чином опинилася в кабінеті № 38 Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області у слідчого ОСОБА_11 .
Крім того, у протоколі огляду місця події від 26 березня 2012 року понятими зазначено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , від яких до суду надійшли заяви (т. 6 а. с. 137, 140) про оголошення їхніх показів, які вони давали в Овруцькому районному суді Житомирської області, у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засідання. Проти оголошення показань вказаних осіб ні прокурор, ні підсудній не заперечували. Так, ОСОБА_15 показав, що під час вилучення коштів у ОСОБА_8 він присутнім не був, до нього на роботу приїхали працівники міліції і попросили, щоб він підписав протокол, ніби він бачив як останні вилучали кошти у ОСОБА_8 , який здав металобрухт ОСОБА_6 , казали, що за це йому нічого не буде, тому свідок погодився підписати протокол (т. 2 а. с. 66 на звороті, т. 3 а. с. 46). Свідок ОСОБА_14 показав, що під час вилучення коштів у ОСОБА_8 він присутнім не був, до нього в село Н.Велідники приїхав дільничний інспектор ОСОБА_16 і попросив підписати протокол у якості понятого, що ніби він бачив, як ОСОБА_8 здавав металобрухт ОСОБА_6 , за що отримав 22 гривні, казав, що за це йому нічого не буде, тому свідок погодився підписати протокол (т. 2 а. с. 66, т. 3 а. с. 46).

З приводу різниці в показаннях, даних в судовому засіданні і на досудовому слідстві ОСОБА_8 пояснив, що правду він говорить в судовому засіданні, а під час досудового розслідування він підписав протокол на прохання працівника міліції.
Суд бере до уваги те, що 15 січня 2014 року суддею Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_9 , під час розгляду цієї кримінальної справи дано судове доручення Овруцькому міжрайонному прокурору перевірити факт зміни свідчень та їх причини в судовому засіданні свідків, зокрема ОСОБА_8 , строк виконання якого було встановлено до 10 лютого 2014 року (т. 2 а. с. 167-168). З повідомлення Овруцького міжрайонного прокурора від 5 лютого 2014 року вбачається, що за фактом розбіжностей у свідченнях ОСОБА_8 , даних під час досудового слідства та судового засідання, внесено до ЄРДР за № 0000078 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України (т. 2 а. с. 176, т. 3 а. с. 101, т. 6 а. с. 192). Під час судового розгляду даної кримінальної справи прокурор повідомив, що розслідування заначеного кримінального провадження не завершено.
Частиною 3 статті 62 Конституції України гарантовано, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до протоколу обшуку від 28 березня 2012 року, обшук у домоволодінні ОСОБА_6 проводився у період з 18 години 30 хвилин до 21 години 50 хвилин 28 березня 2012 року та з 10 години 20 хвилин до 10 години 30 хвилин та з 14 години 25 хвилин до 16 години 25 хвилин 29 березня 2012 року. В результаті обшуку з вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено 5 шестернів та брухт чорного металу (т. 1 а.с. 7-17). Відповідно до протоколів огляду місця події від 29 березня 2012 року (т. 1 а. с. 18-21) оглядався та зважувався вилучений металобрухт чорних металів, загальна вага якого склала 10780 кг. Згідно з розпискою вказаний брухт чорних металів був переданий на тимчасове зберігання в ТОВ "Вторсировина" (т. 1 а. с. 23).
Жодних відомостей про те, що 28-29 березня 2012 року під час обшуку у ОСОБА_6 були виявлені лист металу (жесті) та дві металеві болванки, які нібито були прийняті від ОСОБА_8 26 березня 2012 року, суду надано не було. Інформація про те, що під час обшуку у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено металобрухт чорних металів різних деталей та виробів промислового та побутового вживання не свідчить про те, що підсудній здійснював операції з ним без відповідної державної реєстрації, а лише може бути припущенням про це, що в силу ч. 3 ст. 62 Конституції України не допускається.
Таким чином, прокурором не доведено, що ОСОБА_6 приймав брухт чорних металів, зокрема 26 березня 2012 року від ОСОБА_8 , оскільки факту здачі брухту чорних металів підсудному ОСОБА_8 або будь-якою іншою особою в інший час в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом.
Отже, епізод скупки брухту чорного металу ОСОБА_6 у ОСОБА_8 26 березня 2012 року вагою 22 кг за ціною 1 грн/кг на суму 22 грн, висунутий як обвинувачення в обвинувальному висновку, свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов.
За фактом організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту ОСОБА_6 судом встановлено наступне.
Так, з показань свідка ОСОБА_17 , даних ним під час досудового розслідування та в судових засіданнях за головуванням інших суддів (т. 1 а. с. 30, 117, т. 2 а. с. 33, 70, т. 3 а. с. 148), оголошених під час судового розгляду, не вбачається можливим достовірно встановити поза розумним сумнівом, що він здавав ОСОБА_6 металобрухт, оскільки його показання суперечливі, непослідовні, з них не вбачається коли саме та що саме свідок здавав ОСОБА_6 і чи взагалі коли - небудь здавав підсудньому металобрухт. Отже, суд не бере вказані показання до уваги.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КПК України (1960 р.) не можуть бути доказом дані, повідомлені свідком, джерело яких невідомо.
Так, з показань свідка ОСОБА_18 , даних ним під час досудового розслідування та в судових засіданнях за головуванням інших суддів (т. 1 а. с. 31, т. 2 а. с. 15, 45, т. 3 а. с. 147), оголошених під час судового розгляду, не вбачається можливим достовірно встановити поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 приймав металобрухт, оскільки сам ОСОБА_18 металобрухт ОСОБА_6 ніколи не здавав, але зі слів невідомих осіб знає, що підсудній займається прийомом металобрухту.
Ці ж самі відомості були здобуті в ході проведення очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_18 17 травня 2012 року. Окрім цього було зазначено, що між вказаними особами існюють неприязні стосунки (т. 1 а. с. 103).
Отже, в силу вимог ч. 3 ст. 68 КПК України (1960 р.) суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_18 .
Показання свідка ОСОБА_19 , зазначені в протоколі допиту свідка від 30 березня 2012 року (т. 1 а. с. 32) суд не бере до уваги, оскільки допит вказаного свідка проводився в межах іншої кримінальної справи, а саме № 170245/11 щодо вчиненої крадіжки, і відповідно до постанови про виділення матеріалів з цієї кримінальної справи від 30 березня 2012 року (т. 1 а. с. 5) не був виділений в матеріали кримінального провадження за ч. 1 ст. 213 КК України. Отже, в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 свідок ОСОБА_19 не допитувався під час досудового розслідування. Разом з тим, вказаний свідок був допитаний в ході судового розгляду і показав суду, що йому не відомо про те, що ОСОБА_6 приймає металобрухт від населення, а сам він ніколи не допомагав ОСОБА_6 здійснювати операції з металобрухтом та не отримував від нього жодної винагороди за це.
З показань свідка ОСОБА_20 даних ним під час розгляду справи Овруцьким районним судом Житомирської області (т. 3 а. с. 149 на звороті-150), та оголошеними в судовому засіданні встановлено, що в 2012 році він був голової Норинської сільської ради Овруцького району, про те, що ОСОБА_6 займається прийомом металобрухту від населення йому нічого не відомо.
З протоколу обшуку від 28 березня 2012 року, відповідно до якого обшук проводився в межах кримінальної справи № 170245/11 (т. 1 а. с. 6) і був постановою від 30 березня 2012 року виділений з матеріалів вказаної кримінальної справи, встановлено, що у домоволодінні ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 за участі понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 було проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено 5 шестернів та металобрухт чорних металів різних деталей та виробів промислового та побутового вживання (т. 1 а. с. 7-17).
З протоколів огляду місця події від 29 березня 2012 року (т. 1 а. с. 18-21), вбачається, що вказані слідчі дії проводились за участю понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , в результаті вказаних слідчих дій був зважений металобрухт, вилучений у ОСОБА_6 , загальна вага якого складала 10780 кг. Відповідно до розписки вказаний металобрухт був переданий на зберігання начальнику дільниці ТОВ "Вторсировина" ОСОБА_27 (т. 1 а. с. 23).
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_28 , який зазначив, що на прохання директора щебневого заводу надав автомобіль працівникам міліції для транспортування металобрухту, оскільки його показання не мають доказового значення для розгляду даної справи.
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_29 (т. 1 а. с. 33), який зазначив, що серед металобрухту, який ним оглядався, викрадених з його заводу деталей - немає, а також протокол огляду предметів від 28 квітня 2012 року (т. 1 а. с. 58-71), так як неможливо достовірно встановити, що оглядалися саме ті предмети, які були вилучені місяць тому під час обшуку в ОСОБА_6 , а відтак зазначені показання свідка та протокол огляду предметів не мають доказового значення для розгляду даної справи.
З показань свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , судом встановлено, що 28-29 березня 2012 року за місцем їхнього проживання - АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено металобрухт. Також свідки показали, що ОСОБА_6 ніколи не скуповував у населення металобрухт, не організовував жодних сховищ металобрухту, та не збував металобрухт. Весь метал, вилучений з їхнього домоволодіння під час обшуку, накопичувався у них протягом тривалого часу і використовувся ними для власних потреб в господарстві.
З показань свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , даних ними як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду особисто та з оголошеного судом, встановлено, що усі вони в 2012 році, під час проведення слідчих дій у вказаній кримінальній справі, працювали в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області і безпосередньо вчиняли процесуальні дії. А отже, суд вважає їх заінтересованими особами в доведенні правильності вчинюваних ними процесуальних дій, тому їх показання в частині, що суперечать показанням інших свідків суд оцінює критично і не бере їх до уваги.
Таким чином, прокурором не доведено, що ОСОБА_6 з 2008 року по 28 березня 2012 року організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, оскільки ці обставини не підтверджені зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Отже, факт організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту в період з 2008 року по 28 березня 2012 року ОСОБА_6 , висунутий як обвинувачення в обвинувальному висновку, свого підтвердження під час судового розгляду - не знайшов.
Оцінюючи сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, як тих, які були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, у їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_6 у здійсненні операції з брухтом кольорових і чорних металів без відповідної державної реєстрації та організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту не доведено, досліджені докази не доводять винність підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, у зв`язку з тим, що є лише припущеннями, інших доказів матеріали кримінального провадження не містять і додатково прокурором не надано, при цьому можливість їх отримання вичерпана.
Відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
В той же час, згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до положень ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у Постанові від 29 червня 1990 року № 5 із послідуючими змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та вимог ст. 323 КПК України 1960 року в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, викладених у ст. 324 КПК України. Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.
З урахуванням викладених положень та норм законодавства України, сталої судової практики, дослідивши показання підсудного, свідків, письмові докази, суд дійшов висновку про те, що відсутня подія злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .
За таких обставин, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_6 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання по речовим доказам брухт чорного металу вагою 10780 кг, відданий на зберігання підприємству ТОВ «Вторсировина» (т. 1 а. с. 73); грошові кошти в сумі 42 грн., віддані в бухгалтерію Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області для зберігання на депозитний рахунок (т. 1 а. с. 79, 80) вирішити в порядку ст. 330 КПК України 1960 року.
Арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 підписка про невиїзд (т. 1 а. с. 140) скасувати.
На підставі ст. 62, 129 Конституції України, керуючись ст. 6, 190, 321-335 КПК України в редакції 1960 року, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю події злочину.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді підписки про невиїзд скасувати.
Речові докази:
брухт чорного металу вагою 10780 кг, відданий на зберігання підприємству ТОВ «Вторсировина» повернути ОСОБА_6 .
грошові купюри номіналами 10 гривень серії КМ № 1375329, 10 гривень серії ЄЕ № 2602807, 2 гривні серії ЄЕ № 2060488, передані на зберігання в бухгалтерію Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області повернути ОСОБА_8 ;
грошову купюру номіналом 20 гривень серії КК № 6281337, передану на зберігання в бухгалтерію Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області повернути ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 15 діб з моменту проголошення.
Суддя: ОСОБА_1