Справа № 487/2704/18
Провадження № 1-кп/487/507/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.04.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнений від покарання за вказаний злочин із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, на підставі п.1 ч.1 ст. 105 КК України зроблено застереження;

04.05.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1, 2 ст. 185 КК України за ч.1 ст. 185, 70 ч.1 КК України у виді арешту строком на 20 діб, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2017 року приблизно о 14:20 годин неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, знаходились на перетині вулиць Декабристів та Комкова, 10/2 в м. Миколаєві.

Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, побачили раніше незнайомого ОСОБА_7 , у якого на ремені від брюк у чохлі знаходився мобільний телефон, після чого них виник корисливий, злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий, злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачати їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_4 спільно з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, підбігли до ОСОБА_7 , висловили погрози застосування насильства та в подальшому застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, схопили останнього ззаду за шию та намагалися зірвати чохол, у якому знаходився мобільний телефон. Однак, довести свій умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі.

Крім того, 20.08.2017 року приблизно о 17:00 годин, більш точного часу в ході судового розгляду справи встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 зайшов до кіоску «Pivasik, розташованого за адресою: м. Миколаїв вул. Крилова, 38.

після чого, знаходячись в приміщенні кіоску, на столі він побачив мобільний телефон «Huawei CUN U29» золотистого кольору та у нього виник корисливий, злочинний умисел, направлений на повторне незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий, злочинний умисел, направлений на повторне незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скорсиатвшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої та сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, таємно викрав мобільний теофеон марки «Huawei CUN U29» золотистого кольору вартістю 3000 грн., що належить ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального првопорущення зник, розпорядившись викраденим манйом на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілої ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене потворно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав в повному обсязі та суду показав, що у червні 2017 року, він зі своїми двома друзями вдома вживали спиртні напої, випили на трьох менше ніж 0,5 л горілки та пішли на вулицю гуляти. Коли йшли по вулиці він казав хлопцям, що на спір він може побити любого та в цей час побачили потерпілого ОСОБА_9 . Він разом із знайомим ОСОБА_10 підбігли до потерпілого, почали йому погрожувати, намагалися зірвати чохол з мобільним телефоном, потім почали битися, а потім намагалися втекти, але були затримані працівниками охоронної фірми.

Крім того, в серпні 2017 року він гуляв зі своїм знайомим та зайшли до магазину «Pivasik, розташованого за адресою: м. Миколаїв вул. Крилова. Поки вони замовляли каву, він помітив мобільний телефон, який він вирішив викрасти. Скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої та сторонніх осіб, він таємно викрав мобільний телефон, після чого вони вийшли з магазину, а в подальшому продали телефон вітчиму його друга, гроші витратили на свої потреби. В подальшому мобільний телефон був повернутий потерпілої.

У вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро розкаявся.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 185 КК України вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненних злочинів, які віднесно законом, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України), сектором ювенальної пробації м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на адресу суду направлена досудова доповідь стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставиною, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, на обліку МОПЛ та ОНД не перебуває, на обліку в ЮП Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області та службі у справах дітей адміністрації Заводського району ММР не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 є покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням правил ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 засуджений вироком від 04.05.2018 року Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.1, 2 ст. 185 КК України за ч.1 ст. 185, 70 ч.1 КК України у виді арешту строком на 20 діб, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України,покарання ОСОБА_4 слід призначити з застосування правил ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, конкретних обставин їх вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, щире каяття обвинуваченого, вчинення злочину у неповнолітньому віці, що пом`якшує покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення та з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 730 грн., суд вважає обґрунтованим, підтвердженим належними доказами і таким, що підлягає задоволенню, відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі вимог ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2018 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначить ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 730 грн.

Речовий доказ - мобільний телефон Huawei CUN U29 переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1