Провадження № 1-кп/331/101/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 1-кп/331/101/2018 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого ТОВ «Агропроект» слюсарем, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2017 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 прибув до квартири АДРЕСА_2 , де в цей час знаходився раніше йому не знайомий ОСОБА_7 , з метою вживання алкогольних напоїв із господарями даної квартири. Під час вживання алкоголю між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розпочалась сварка, під час якої у ОСОБА_3 виникли особисті неприязнені відносини із ОСОБА_7 через аморальну поведінку останнього. Так, ОСОБА_3 , знаходячись на кухні вищевказаного помешкання, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, під час сварки, наніс ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів кулаком правої руки в обличчя останнього, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока з субкон`юктивальним крововиливом, гематоми лівої щічної області, садна обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, та відкритий перелом кісток носа з незначним зміщенням кісткових фрагментів, рани на спинці носу та на нижній повіці лівого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_3 разом із мешканцями квартири виштовхнули потерпілого за межі квартири до під`їзду, де і залишили.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що 04.02.2017 року у вечірній час він із другом ОСОБА_9 проводили час у нічному клубі. Вночі йому зателефонували знайомі дівчата, привітали із Днем народження та запропонували прийти до них у гості, на що він погодився. Зайшовши до квартири ОСОБА_9 одразу сказав, що не бажає тут проводити час та пішов, а він залишився. На кухні він побачив ОСОБА_7 , який стояв зі спущеними штанами. Йому було неприємно дивитися на чоловіка, тому він зробив зауваження та попросив одягнутися. Оскільки той був у стані сильного алкогольного сп`яніння, то тривалий час не міг одягнути штани, засинав сидячі, потім знову намагався одягтися, однак так і не зміг. Це відбувалось майже 20 хвилин. Потім, у той момент коли ОСОБА_7 стояв поруч із мойкою, він несподівано повернувся у їх бік, тримаючи ніж у руках та став розмахувати ножем, направляючись у його бік. Побоюючись за своє життя та життя дівчини, яка сиділа поруч із ним за столом, він швидко підвівся, та наніс ОСОБА_7 удар кулаком руки у щелепу, від якого той упав та втратив свідомість. Дівчина забрала у ОСОБА_7 ніж, а він потягнув останнього по коридору на вихід. У той момент він був обурений тим, навіщо його запросили до такої компанії. Після того, як ОСОБА_7 прийшов до тями, він разом із дівчатами виштовхали останнього до під`їзду та зачинили двері. Додав, що коли він підвівся із-за столу, то поранив ногу через розбиту пляшку, ОСОБА_7 наніс не більше двох ударів. Вважає, що він лише захищав своє життя від нападу потерпілого із ножем, інших причин наносити йому тілесні ушкодження не мав. Просив визнати його невинуватим у вчиненні даного злочину через перебування у стані необхідної оборони.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що у лютому 2017 року він познайомився із дівчиною за допомогою мережі Інтернет, та в один із вечорів вона запропонувала йому прийти у гості, що він і зробив. Перебуваючи у дівчини у квартирі разом з її родичами, вони розпивали спиртні напої на кухні. У який момент до квартири прийшов ОСОБА_3 , якого він раніше не знав. Через деякий час між ними виник словесний конфлікт через різні погляди на життя, який переріс у бійку. Т.я. ОСОБА_3 був значно сильніше його, то перший став наносити йому удари, від яких він впав та втратив свідомість. У подальшому він пам`ятає лише те, що прийшов до тями у реанімації 5-ї міської лікарні, де лікувався тривалий час через отримані ушкодження. Додатково пояснив, що з 2009 року він має третю групу інвалідності через отриману травму голови, після побиття ОСОБА_3 його хвороба загострилась та йому була встановлена 2 група інвалідності. Дійсно, на момент подій він перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак такого факту, щоб він брав у руки ніж та розмахував ним, він не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що вніч на 05.02.2017 року вони святкували День народження дитини у них у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Під час святкування вона зателефонувала ОСОБА_7 , із яким познайомилась напередодні через Інтернет, та запросила у гості. Він приїхав із пляшкою шампанського. Вони сиділи на кухні та вживали спиртні напої. Потім її мати зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_3 , якого також запросила до них. На момент приїзду ОСОБА_3 її сестра та мати пішли спати, а вона продовжила відпочивати із чоловіками на кухні. На той момент ОСОБА_7 , перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг одягнути штани, тому стояв посеред кухні із спущеними штанами, що не подобалось ОСОБА_3 , тому він декілька разів зробив зауваження з цього приводу. Тут несподівано ОСОБА_7 , який стояв біля раковини, повернувся до них обличчям та тримав у руках ніж. ОСОБА_3 одразу скочив із-за столу та наніс удари (не більше двох) в обличчя ОСОБА_7 , від яких той впав, а ніж випав у нього із рук. Потім його витягнули до коридору, а у подальшому виштовхали у під`їзд разом із її матір`ю, яка прокинулась від шуму.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_3 із донькою та онуками. Вніч на 05.02.2017 року її донька запросила у гості ОСОБА_7 , вони сиділа на кухні та розпивали спиртні напої. У якійсь час вона пішла спати. Потім вона почула шум та вийшла у коридор, де побачила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які голосно розмовляли. Вона запитала, що сталося, тоді їй повідомили, що ОСОБА_7 кидався із ножем, після чого вони усі разом виштовхали ОСОБА_7 із квартири у під`їзд, він не хотів добровільно виходити, вів себе агресивно. Після цього всі лягли спати. Наступного дня до квартири прийшли працівники поліції. Особисто вона не бачила, чи були у ОСОБА_7 тілесні ушкодження під час конфлікту.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 зазначила, що 04.02.2017 року вона зі своїми родичами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 святкували День народження у квартирі останніх. За запрошенням ОСОБА_10 до них у гості прийшов ОСОБА_7 , який приніс пляшку шампанського, та став розпивати спиртні напої разом з ними. Вночі вона пішла спати, а всі ще залишались на кухні. Вранці вона дізналась, що ОСОБА_7 грубо поводився із ОСОБА_10 , після чого виникла сварка та його вигнали із квартири. Вранці у квартирі перебував і ОСОБА_3 , однак коли він прийшов, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його другом. 04.02.2017 року ввечері вони пішли до нічного клубу удвох святкувати День народження ОСОБА_3 . Після опівночі ОСОБА_3 зателефонували знайомі дівчата та запросили у гості. Вони разом поїхали до них додому на вул.. Поштову. Разом вони зайшли до квартири, де він побачив дівчат та ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки йому не сподобалась та компанія, він пішов додому, а ОСОБА_3 залишився. Через декілька днів від ОСОБА_3 він дізнався, що у ту ніч стався конфлікт із ОСОБА_7 , який кидався із ножем, а ОСОБА_3 був вимушений захищатися.

Крім того винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про прийняття заяви про вчинений злочин від 06.02.2017 року від ОСОБА_13 за фактом спричинення тілесних ушкоджень його сину ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 05.02.2017 року сходового маршу між четвертим та п`ятим поверхами будинку АДРЕСА_4 у першому під`їзді, де було виявлено нашарування речовини бурого кольору, з яких зроблені змиви;

- протоколом обшуку від 05.022017 року квартири АДРЕСА_2 , під час якого у коридорі було вилучено документи на ім.»я ОСОБА_7 (паспорт, пенсійне посвідчення, мобільний телефон та таке інше), у спальній кімнаті на дверях шафи виявлено нашарування речовини бурого кольору, дві ганчірки із слідами речовини бурого кольору, у коридорі на вхідних дверях та килимі біля дверей виявлено нашарування речовини бурого кольору, у кухні виявлено кухонний ніж, на підлозі виявлено куртку та штани чорного кольору та чоботи, які належать ОСОБА_3

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2017 року, під час якого потерпілий ОСОБА_14 , впізнав особу на фото № 3 як чоловіка, який спричинив йому тілесні ушкодження (вказаною особою є ОСОБА_3 )

- висновком експерта № 302 від 07.02.2017 року , згідно якої рана та садна в області лівої кісті у ОСОБА_3 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, спричинені тупими предметами з обмеженою травмуючої поверхнею, якими могли бути зуби тварин, та були спричинені у строк 2-3 доби до огляду, інші пошкодження- у строк в межах доби. Будь-яких інших пошкоджень у ОСОБА_3 не виявлено;

- висновком експерта № 110 від 03.03.2017 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютиніноми анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров свідка ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютінінами анти-А та анти-В за ізосерологічної системи АВ0. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук свідка ОСОБА_3 (об`єкти № 1,2) знайдена кров людини, встановити статеву належність якої, не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові необхідних для даного виду дослідження. При визначенні групової належності знайденої крові виявлений лише антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає її походження за рахунок особи з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від свідка ОСОБА_3 , при наявності у останнього, на момент скоєного, тілесних пошкоджень із зовнішньою кровотечою. Клітини, які підлягають у подальшому дослідженню, не знайдені.
- висновком судово-медичної експертизи № 182/к від 19.07.2017 року, згідно якого з представленої медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 1936/119) ОСОБА_7 05.02.2017р. були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: «перелому кісток носа зі незначним зміщенням кісткових фрагментів, ран спинки носа, нижньої повіки ліворуч, саден обличчя, гематом лівої щічної області та навколо лівого ока. субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, забою грудної клітини». Відкритий перелом кісток носа з незначним зміщенням кісткових фрагментів, рани на спинці носу та на нижній повіці лівого ока, синець навколо лівого ока з субкон`юнктивальним крововиливом у ОСОБА_7 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Гематома лівої щічної області, садна обличчя у гр. ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після хірургічної обробки ран на спинці носа та нижній повіці лівого ока, судити про характер травмуючих предметів не вбачається можливим, інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів і могли бути отримані при обставинах, вказаних ОСОБА_7 у протоколах його допиту в якості потерпілого, а саме: при «ударах рукою в область обличчя». Діагноз "Забиття грудної клітки", виставлений ОСОБА_7 під час госпіталізації СУ "Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги" об`єктивними даними не підтверджений та при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. Діагноз «Посттравматичний набряк, хемоз кон`юнктиви, посттравматичний керато- кон`юнктивіт лівого ока», виставлений ОСОБА_7 07.02.17р. при одноразовому огляді окулістом, результатами оглядів в динаміці не підтверджений та при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги також не приймався. З урахуванням даних з представленої медичної документації (виписного епікризу і медичної карти стаціонарного хворого № 310080 із Дніпропетровської ОКБЛ, виписних епікризів до медичних карі № 663 та №2640 із КУ «ЗОКЛ», виписного епікризу до медичної карти № 1962 із КУ «6 - міська лікарня» та виписного епікризу до медичної карти № 875 із 1КЛГ та ШМД м. Запоріжжя», медичної карти амбулаторного хворого) відомо, що у ОСОБА_7 мають місце явища після-травматичного легпопахіменінгоенцефаліту (запалення, що поширюється на усі мозкові оболонки (тверду, павутинну та м`яку) і головний мозок) з порушенням ліквородинаміки та частими ангіоспазмами у вертебро-базилярному сейні(переважно в правій задньо-мозковій артерії) з вираженим цереброастенічним, цефалгічним синдромами, помірним вестибуло-атактичним, психоорганічним та астено- вегетативним синдромами, лівобічною пірамідною недостатністю; гіпоксичної післятравматичної енцефалогіатії з порушенням вищих коркових функцій у вигляді легких когнітивних розладів як наслідок раніше перенесеної (01.01.2009р.) важкої черепно- мозкової травми, представленої забиттям головного мозку середньої тяжкості з переломом основи черепа і крововиливом під павутинну оболонку мозку. . Перебування ОСОБА_7 з 05.02.17г. по 07.03.17г. у стаціонарах КУ "МКЛЕ та ШМД", а потім в КУ «7-а міська лікарня» обумовлене необхідністю діагностичного обстеження і динамічного спостереження з метою підтвердження або виключення «свіжої» черепно-мозкової травми, а також проведенням відновного лікування після раніше несеної травми. Під час спостереження даних за «свіжу» черепно-мозкову травму у ОСОБА_7 не виявлено. Важкість стану при вступі до стаціонару, наявні скарги та неврологічна психосоматика обумовлені первинно-вторинним ураженням головного мозку, а також екзогенною (алкогольною) інтоксикацією. Згідно п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995р.: «...загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесних коджень не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості». Окрім вищевказаних ушкоджень і змін, згідно даних рентгенологічного дослідження шийного відділу хребта від 05.02.17р. та даних консультативного огляду представлених рентгенограм рентгенологом-консультантом бюро СМЕ (огляд від 26.04.17р.) у ОСОБА_7 мають місце ознаки компресійних переломів 2-3 шийних хребців, давністю не менше 2-х років (на момент обстеження). При рентгенологічному дослідженні 01.03.2017р. органів грудної клітини (дані із виписного епікризу до медичної карти стаціонарного хворого № 875 із КУ «7-а міська лікарня- виявлені застарілі переломи 8-9 ребер зліва;

- висновком експерта № 1-155 від 17.02.2017 року, згідно якого на поверхні кухонного ножа, вилученого 05.02.2017 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 слідів папілярних узорів не виявлено;

- висновком експерта № 454 від 13.03.2017 року, згідно якої на речах ОСОБА_3 пальто, штанах та лівому чоботі встановлена наявність крові людини та виявлені антигени Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає її походження за рахунок особи з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі крові потерпілого ОСОБА_7 , та самого ОСОБА_3 , при наявності у останнього, на момент скоєного, тілесних пошкоджень із зовнішньою кровотечою. На шапці, рукавицях та правому чоботі ОСОБА_3 наявність крові не встановлена.
- висновком експерта № 451 від 13.03.2017 року, згідно в змиві з місця події встановлена наявність крові людини та виявлені антигени Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає її походження за рахунок особи з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі крові потерпілого ОСОБА_7 , та самого ОСОБА_3 , при наявності у останнього, на момент скоєного, тілесних пошкоджень із зовнішньою кровотечею;
-висновком експерта № 455 від 13.03.2017 року, згідно в змивах, вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , встановлена наявність крові людини та виявлені антигени Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає її походження за рахунок особи з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі крові потерпілого ОСОБА_7 , та самого ОСОБА_3 , при наявності у останнього, на момент скоєного, тілесних пошкоджень із зовнішньою кровотечею.
В той же час, суд відкидає із числа доказів та визнає їх недопустимими фотокартки потерпілого із наявними у нього тілесними ушкодженнями, оскільки вони були отримані у непередбачений законом спосіб, тому перевірити час та місце їх виготовлення немає можливості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 висловив свою версію подій, а саме: про те, що потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи на кухні, взяв в руки ніж, розвернувся у його сторону та став здійснювати махи ножем на його адресу. Він розцінив такі дії потерпілого як напад та погрозу для свого життя, тому вжив негайні заходи для захисту-наніс приблизно два удари в обличчя останнього, поки у нього не випав ніж із руки.

Оцінюючи таку версію обвинуваченого, суд зауважує, що ніяких достовірних даних про перебування ОСОБА_3 в обстановці захисту під час судового засідання не здобуто.

Так, згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 19.04.2018 року справа № 722/1981/16-к Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.

При розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст. 36 КК перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

У судовому засіданні окрім самого обвинуваченого ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_10 пояснила, що особисто бачила, як потерпілий ОСОБА_7 взяв у руки кухонний ніж та повернувся у їх бік із ножем у руках, після чого ОСОБА_3 скочив із-за столу та наніс два удари ОСОБА_7 в обличчя. В той же час перевірити правдивість показань свідка ОСОБА_10 не представилось можливим, оскільки під час досудового розслідування у квартирі ОСОБА_10 , на кухні було виявлено на вилучено кухонний ніж біля раковини, однак слідів папілярних узорів на ньому не виявлено, що підтверджується висновком експерта від № 1-155 від 17.02.2017 року. Крім того, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні впевнено упізнав ОСОБА_3 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження, аналогічно факт впізнання ОСОБА_3 було проведено і під час досудового слідства, що зафіксовано у протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2017 року. Також потерпілий наполягав на тому, що під час спільного перебування у квартирі між ним та ОСОБА_3 сталась сварка через «різні погляди на життя». Факт незадоволення поведінкою ОСОБА_7 та висловлення зауважень на його адресу не заперечував і сам обвинувачений у судовому засіданні. Таким чином, суд вважає недостовірними пояснення свідка ОСОБА_10 в частині того, що потерпілий ОСОБА_7 вчинив напад із застосуванням ножа у відношенні ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та є суб`єктивними та такими, що спрямовані на допомогу обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи захисника про те, що потерпілий не пам`ятає подій через наявні у нього захворювання та інвалідність, тому його пояснення не можна брати до уваги, суд вважає безпідставними, оскільки його пояснення узгоджуються із іншими доказами по справі, в тому числі і висновками судово-медичних експертиз щодо чисельності та механізму завдання тілесних ушкоджень, даних про те, що потерпілий не може давати звіт своїм діям через захворювання, у суду немає.

Також суд зазначає, що під час проведення огляду місця події у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 були виявлені сліди крові, які належали саме потерпілому ОСОБА_7 . До таких висновків приходить суд з урахуванням висновку експерта про те, що у ОСОБА_3 , на момент огляду ніяких тілесних ушкоджень, окрім тих, які утворились за декілька днів до подій від укусу тварини, виявлено не було, тому вважати, що на одязі ОСОБА_3 , килимку та вхідніх дверях наявні сліди крові ОСОБА_3 немає.

Більш того, виявлені сліди крові, а також чисельність ударів, які були заподіяні ОСОБА_7 спростовують версію обвинуваченого про те, що він перебував у стані необхідної оборони та діяв з метою захисту свого життя, оскільки заподіяні ОСОБА_7 тілесні ушкодження - відкритий перелом кісток носа з незначним зміщенням кісткових фрагментів, рани на спинці носу та на нижній повіці лівого ока, синець навколо лівого ока з субкон`юнктивальним крововиливом у ОСОБА_7 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також гематома лівої щічної області, садна обличчя у гр. ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, явно не відповідають тій обстановці, у якій перебував ОСОБА_3 , а свідчать саме про умисне заподіяння шкоди потерпілому, оскільки було заподіяно саме декілька ударів в обличчя.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також не заперечується і самим обвинуваченим ОСОБА_3 той факт, що після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, він виштовхнув останнього у під`їзд та зачинив двері. Вказана поведінка ОСОБА_3 свідчить про бажання саме розправитися із ОСОБА_7 , поведінка якого обурила обвинуваченого, внаслідок чого він умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження. Крім того, суд зауважує, що після імовірного нападу на себе ОСОБА_3 не повідомив органи поліції про вчинений щодо нього злочин, а, навпаки, вжив заходи щодо приховання злочину та зміни його слідів, що також свідчить про відсутність стану необхідної оборони у діях обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши усі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 2 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, та необхідність призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 залишити без змін до дня набрання вироком суду законної сили.

Речові докази:

-зрізи вільних кінцівок нігтьових пластин, два фрагменти тканини, змиви з кистей рук свідка ОСОБА_3 та змиви з МП знищити;

-штани чорного кольору ОСОБА_3 , чоботи чорного кольору ОСОБА_3 , , пальто ОСОБА_3 шапка та пара рукавиць ОСОБА_3 , спортивні штани повернути за належністю ОСОБА_3

-куртку повернути за належністю ОСОБА_7

-кухонний ніж повернути за належністю ОСОБА_11 .

Скасувати арешт з усього майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2017 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1