АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/11/18 Номер провадження 11-кп/786/607/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000974, за апеляційною скаргою прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, навчається на І курсі Гадяцького аграрного ліцею, засуджено:
-за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1рік;

На підставі ст. 105 КК України звільнено від покарання та передано під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 1 грудня 2017 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні кафе «Срібна підкова», що розташоване за адресою вул. Зої Космодем`янської, 1а м. Гадяч, таємно, шляхом вільного доступу, з кишені куртки ОСОБА_10 , яка знаходилася на стільці у приміщенні, викрав належний останньому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4 X, вартістю 3730 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому збитки на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 .

Прокурором до апеляційної скарги внесено зміни.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та виключити з вироку посилання на призначення ОСОБА_7 виду і розміру покарання за вчинення злочину, звільнивши на підставі ст. 105 КК України не від відбування покарання, а від покарання в цілому.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій та висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та прокурором не оскаржується.
Однак, прокурор вказує на помилковість рішення суду щодо звільнення на підставі ст. 105 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання, а не від покарання в цілому.
Такі доводи є обгрунтованими, оскільки ст. 105 КК України передбачає, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Аналізуючи наведені положення вбачається, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Таким чином, суд першої інстанції дійшовши висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання на підставі ст. 105 КК, помилково призначив йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2018 року змінити, виключити з резолютивної частини вироку посилання суду про призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України виду та розміру покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4