ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року
м. Київ

справа № 308/743/16-к
провадження № 51- 1287 км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 січня 2017 року в кримінальному провадженні № 0003374 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Ужгорода,
у вчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі настрок4 роки; та у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, та засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Як установив суд, ОСОБА_7 20 жовтня 2015 року о 22:00, неподалік кіоску «Гірос» на вул. Минайській в м. Ужгороді, з корисливих мотивів, умисно, повторно, із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та здоров?я потерпілої, затягнув ОСОБА_8 у темне місце, схопив її руками за шию і відкрито викрав у неї дві пари срібних сережок, золоту каблучку, 400 грн і мобільний телефон марки «Lenovo A 660» з сім-карткою, спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 4779 грн.
Крім того, 27 листопада 2015 року о 22:00 ОСОБА_7 неподалік будинку № 41 на вулиці Декабристів у м. Ужгороді, з корисливих мотивів, умисно, повторно, з метою заволодіння майном ОСОБА_9 вчинив на неї напад, поєднаний з насильством, небезпечним для її життя та здоров?я, а саме, підійшовши ззаду, затулив їй рота, повалив на землю, двічі вдарив її головою об землю та декілька разів ліктем по голові, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, від чого вона втратила свідомість, і погрожуючи подальшим застосуванням фізичного насильства відкрито викрав у неї жіночу сумочку, в якій знаходилися 30 грн, 20 євро, мобільний телефон «Samsung GT-S2650» з сім-картою та карткою пам`яті і мобільний телефон «IPhone 4S» з сім-картою, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4839,12 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської областівід 12 січня2017 рокуапеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вказаний вирок без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить судові рішенняскасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На думку захисника, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, а кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК є неправильною, так як відсутні кваліфікуючі ознаки вказаних складів злочинів, а саме насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, та насильство, небезпечне для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, відповідно. Звертає увагу на те, що у вироку місцевий суд послався на заяву ОСОБА_7 про визнання винуватості, яка є недопустимим доказом. Крім того захисник вважає, що недопустимими доказами також є протокол огляду місця події та вилучення речового доказу у свідка ОСОБА_10 , оскільки вказані слідчі дії були проведені без ухвали слідчого судді, та речові докази по справі, так як в порушенням вимог ст. 290 КПК вони не були відкриті обвинуваченому. Стверджує, що впізнання ОСОБА_7 потерпілою ОСОБА_9 проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону в судовому засіданні. Також зазначає, що апеляційний суд розглянув справу без участі обвинуваченого, а прийняте ним судове рішення не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 з доводами наведеними у касаційній скарзі захисника не погодилась. Вважаючи судові рішення законними та обґрунтованими просила Суд залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Інші учасники про час і місце розгляду касаційної скарги були судом належно повідомлені, однак у судове засідання не з`явилися. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод у випадках, коли такі докази було отримано внаслідок катування, жорсткого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, чи коли було порушено право особи на захист, а також у випадку отримання показань чи пояснень від особи, яку не було повідомлено про її право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.
Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
За правилами ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Як вбачається із змісту вироку районного суду, при оцінці доказів суд взяв до уваги заяву ОСОБА_7 про визнання винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів надану ним під час досудового розслідування.
Проте в судовому засіданні при розгляді справи ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні цих злочинів не визнав і стосовно його заяв про визнання винуватості пояснив, що такі були ним написані під тиском працівників правоохоронного органу.
На недопустимість цього доказу звертали увагу засуджений та захисник ОСОБА_6 у поданих ними апеляційних скаргах.
При апеляційному перегляді справи суд апеляційної інстанції на ці доводи уваги не звернув і з врахуванням вказаних норм закону належної оцінки їм не надав.
Крім того, обґрунтовуючи своє рішення про законність вироку місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі сам послався на заяви ОСОБА_7 про визнання винуватості від 5 грудня 2015 року та 19 січня 2016 року, які були надані ним слідчому під час досудового розслідування.
Допущені апеляційним судом порушення є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
Оскільки суд апеляційної інстанції не надав вмотивованої відповіді на усі доводи апеляційних скарг засудженого, що має значення при вирішенні питання про законність вироку районного суду, ухвалене ним судове рішення не можна визнати законним й таким, що відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Враховуючи наведене колегія суддів визнає необхідним касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково - ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід усунути допущені порушення, з урахуванням положень ст. 404 КПК та процесуальних можливостей ретельно перевірити всі доводи апеляційних скарг ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , а також інші доводи наведені в касаційній скарзі захисника, дати на них вичерпну відповідь, після чого з дотриманням вимог статей 370, 419 КПК постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ?єва ОСОБА_3