Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1327/18

Справа № 711/3654/18

22 травня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду міста Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №0001998,

ВСТАНОВИВ:

Захисник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 20.04.2018р. про відмову у задоволенні клопотання захисника від 10.01.2018р. №10-01-КЛ-1/2018, як незаконну, невмотивовану та необґрунтовану, та зобов`язати слідчого вчинити процесуальні дії, а саме: здійснити допит в якості свідка ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_3 , в тому числі в порядку міжнародного співробітництва.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання захисника є незаконною, оскільки не містить достатньої мотивації відхилення клопотання захисника та необґрунтовано обмежує сторону захисту у збиранні доказів під час досудового розслідування, внаслідок чого неможливо вважати розслідування повним та об`єктивними.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та зазначив, що доводи, викладені у скарзі підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні скарги.

Слідчий прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 також в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просив провести розгляд скарги за його відсутності та просив відмовити у задоволенні даної скарги, а також просив на обґрунтування своєї позиції по вказаній скарзі, долучити до матеріалів скарги копії документів з матеріалів кримінального провадження №0001998 від 25.09.2015р.

Дослідивши скаргу та надані слідчому судді докази в обґрунтування доводів скарги, а також матеріали надані слідчим в обґрунтування заперечень проти скарги, прихожу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим підрозділом прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001998.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинено на підставі постанови прокурора від 20.12.2017р. у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного ОСОБА_4 ..

10.01.2018р. захисник підозрюваного звернувся до слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 з клопотанням в рамках кримінального провадження №0001998, в якому просив допитати за його участі в якості свідка ОСОБА_6 , який обіймав посаду голови Київської міської державної адміністрації, який дев`ять років тому підписав розпорядження про надання дозволу на будівництво будинку АДРЕСА_1 на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС.

За наслідками розгляду такого клопотання слідчим ОСОБА_5 винесено постанову від 12.01.2018р., якою відмовлено у задоволенні клопотання, проте дана постанова вже 16.02.2018р. була скасована ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси.

06.03.2018р. слідчий ОСОБА_5 повторно виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання, яка в подальшому була скасована ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Разом з тим, 20.04.2018р. слідчим після повторного розгляду клопотання знову винесено постанову про відмову у його задоволенні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого захисник звернувся зі скаргою до слідчого судді.

Надаючи оцінку діям слідчого вважаю за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають стороні захисту право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.
В цьому контексті слід враховувати, що кримінальне провадження ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та забезпеченні доведеності вини. Відповідно до зазначеного принципу ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ст.17 КПК України). Зазначене є реалізацією державою свого обов`язку забезпечити належний ефективний юридичний спосіб захисту від публічного обвинувачення (судовий захист), що полягає у гарантуванні обов`язкового судового розгляду кримінального провадження безстороннім судом, який має підтвердити або спростувати об`єктивність висунутого обвинувачення. Саме судовий розгляд забезпечує дотримання принципу рівності сторін кримінального провадження.
Варто звернути увагу, що з огляду на зміст принципу змагальності та порядок збирання доказів в кримінальному провадженні, сторона захисту не позбавлена можливості самостійно отримувати докази, які має намір використати для спростування обвинувачення. Частиною третьою статті 93 КПК України передбачено право сторони захисту на самостійне збирання доказів, зокрема, і шляхом отримання від фізичних осіб відомостей. Таке право сторони захисту може бути реалізоване шляхом отримання від фізичних осіб пояснень (ч.8 ст.95 КПК України). Такі докази можуть зберігатись у сторони захисту і мають бути надані стороні обвинувачення лише під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.
Показання свідків, які сторона захисту має намір використати в обґрунтування невинуватості у пред`явленому обвинуваченні, не обов`язково мають фіксуватись шляхом здійснення допиту таких свідків стороною обвинувачення. В контексті судового розгляду кримінального провадження (судом або слідчим суддею) такі показання мають доказове значення виключно у випадках, якщо вони були надані свідком у судовому засіданні (ч.4 ст.95 КПК України). Отже про наявність та намір використати в якості доказів показання свідків стороні захисту достатньо лише повідомити сторону обвинувачення під час відкриття матеріалів кримінального провадження. Сприйняття та оцінка такого доказу є обов`язком суду, а для сторони обвинувачення це є правом.
При цьому слід звернути увагу, що функція підтримання державного обвинувачення належить виключно прокурору. З огляду на зміст презумпції невинуватості та мету і завдання кримінального провадження сторона обвинувачення має право не досліджувати запропоновані стороною захисту докази, якщо на думку обвинувачення такі докази не мають значення для кримінального провадження (обставин, що підлягають доказуванню) і не впливають на правомірність процесуального рішення прокурора за наслідками закінчення досудового розслідування. Натомість в такому випадку саме на сторону обвинувачення покладається ризик об`єктивної неправомірності прийнятого процесуального рішення (обвинувального висновку, постанови про закриття кримінального провадження т.і.) без врахування таких доказів, якщо внаслідок здійснення судового контролю буде встановлено, що такі докази мають істотне значення для кримінального провадження і спростовують правомірність висунутого обвинувачення, або іншого процесуального рішення прокурора за наслідками досудового розслідування. Діюче кримінальне-процесуальне законодавство не пов`язує ознаку допустимості доказів з фактом їх дослідження органом досудового розслідування, а отже будь-які докази можуть бути використані стороною захисту на будь-якій стадії кримінального провадження під час здійснення судового контролю, коли доводи обвинувачення оцінюються судом (слідчим суддею) на предмет об`єктивності висунутої підозри чи обвинувачення. Визначальною умовою є обізнаність сторони обвинувачення про наявність таких доказів.
За таких обставин доводи захисника, що внаслідок відмови у задоволенні його клопотання про допит свідка, сторона обвинувачення обмежує право підозрюваного на захист та ефективний засіб юридичного захисту є необґрунтованими, оскільки це не позбавляє сторону захисту на використання судового способу захисту і права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також слід зауважити, що потреба допиту обумовлена правовою оцінкою сторони захисту обставин кримінального провадження, але кожна сторона самостійно оцінює такі обставини і потім відстоює об`єктивність такої оцінки перед судом.

Отже, відмова слідчого у здійсненні допиту в якості свідка певної фізичної особи в даному випадку не є обмеженням права на захист, оскільки внаслідок такої відмови показання свідка не втрачають ознак доказу і можуть бути використані стороною захисту під час судового розгляду кримінального провадження, якщо такий доказ було відкрито стороні обвинувачення.
Крім того, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що колишній голова Київської міської державної адміністрації ОСОБА_6 відсутній на території України. З метою з`ясування його місцеперебування, слідчим було скеровано запити до Укрбюро Інтерполу та Держави Ізраїль, проте, з огляду на отримані відповіді, встановити місцезнаходження останнього слідству не довелося можливим.
Разом з тим, слідством встановлено, що ОСОБА_6 балотувався у складі політичної партії «За щасливу Грузію» до виборчих органів Республіка Грузія та проживав у цій країні. У зв`язку із цим, слідством було надіслано компетентним органам Республіки Грузія Головній прокуратурі Грузії, запит про міжнародну правову допомогу, а саме про проведення процесуальних дій, в тому числі допит ОСОБА_6 в якості свідка про відомі йому обставини розслідування кримінального правопорушення із зазначенням конкретних питань.
З урахуванням вищевикладеного, слідчим було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту від 10.01.2018р., через відсутність ОСОБА_6 на території України, а також через те, що органом досудового розслідування вжито заходів на проведення його розшуку та подальшого допиту, а у зв`язку із цим, на даний час проведення його допиту за участі захисника ОСОБА_3 є неможливим.
За таких обставин, висновки слідчого про неможливість на даний час здійснення ним допиту свідка ОСОБА_6 через неможливість встановлення його місцеперебування є правомірним.

Крім того, слід зауважити, сторона захисту не позбавлена права на повторне звернення до слідчого з клопотанням про проведення допиту даного свідка, після встановлення його місцеперебування, будь-яким зручним для неї шляхом, у відповідності до положень ст. 567 КПК України. До того ж сторона захисту не позбавлена можливості надати слідчому клопотання із визначеним переліком питань з приводу яких необхідно отримати відповіді у свідка.

За таких обставин, постанова слідчого від 20.04.2018р. про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту є такою, що за своїм змістом відповідає положенням ст.ст.110, 220 КПК України, винесена з врахуванням змісту засад кримінального провадження та з дотриманням належної правової процедури, а тому підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1