У Х В А Л А

Справа № 184/746/18
Номер провадження 1-в/184/42/18

25 травня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ПВЦ-79 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров заяву про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянки України, із не повною вищою освітою, не працююча, не одружена, дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 01.10.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
-14.11.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 5 місяців обмеження волі.

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2018 року засуджена ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про застосування до неї ст.81 КК України, вказуючи на те, що вона встала на шлях виправлення, за час відбування покарання вона стягнень не має, норми виробітку виконує повністю, правил внутрішнього розпорядку дотримується, а тому заслуговує умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 просила суд задовольнити її заяву та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання, з посиланням на обставини, що були вказані у її заяві.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду про те, що він в перший день після прибуття засуджених проводить з ними особисте знайомство. Засуджена ОСОБА_7 відразу зарекомендувала себе як яскрава особистість, до неї зауважень не виникало і тому вона виконувала обов`язки бригадира. Потім він перебував у відпустці, після якої поведінка ОСОБА_7 його дуже здивувала, вона змінила своє ставлення, вважала що всі для неї вороги. Він намагався знайти з засудженою спільну мову, але ніякого результату його розмови не дали. Топалова зняли з бригадирства, наприкінці листопада 2017 року. Останні півтора, два місяця в нього не має зауважень до ОСОБА_7 , вона працює добре. Крім цього, пояснив що на підприємстві де працюють засуджені, коли дуже жарко, вони додають ще одну додаткову перерву та створюють інші необхідні умови для безпечної роботи засуджених (підвозять воду, ставлять укриття від сонця та інше).

Прокурор ОСОБА_3 та представник адміністрації ПВЦ-79 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви засудженої, оскільки вважали її необґрунтованою та безпідставною.

Розглянувши заяву засудженої та заслухавши її доводи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_8 , заслухавши думку прокурора та представника ПВЦ-79, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2017 року ОСОБА_5 засуджена вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді 4 років обмеження волі. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року невідбуту частину покарання 3 роки 6 місяців 16 днів скорочено на половину на підставі ст.7 ЗУ «Про амністію» у 2016 році.

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Разом з тим, однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, слід зазначити, що належна поведінка та відповідальне ставлення до праці, як і виконання законних вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засуджених є саме доведення їх виправлення, з огляду на що сумлінне ставлення до праці та відсутність стягнень не може вважатись тими єдиними фактами, що свідчать про виправлення засудженої.

Так, засуджена ОСОБА_5 за період відбуття покарання в установі характеризується посередньо, і хоча її відношення до праці є сумлінним, але у взаємовідносинах з іншими засудженими вона конфліктна, на критику реагує агресивно, заохочень не має, не приймає активної участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не завжди виконує законні вимоги персоналу установи, не бере участі в роботі самодіяльних організації та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, що знайшло своє підтвердження під час з`ясування обставин по справі, а тому відповідно до вимоги ч.2 ст. 81 КК України, суд доходить висновку, що засуджена ОСОБА_5 не довела свою зразкову поведінку, а тому на даний час не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1