Ухвала

07 травня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-5883ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000129 в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Формально посилаючись на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності ухвали цього суду та не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення; яким чином вони перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до положень статей 370, 404, ч. 1 ст. 412, статей, 413, 414, 419 КПК України, а також статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку. Натомість прокурор вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а також підставою для скасування ухвали апеляційного суду.

У касаційній скарзі прокурор не зазначає безумовних підстав, передбачених ч. 2

ст. 412 КПК, для скасування ухвали апеляційного суду; не вказує, які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК та які конкретнодоводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу, не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Вказуючи на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК), прокурор не наводить конкретних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду зі згаданої підстави.

Також касаційна скарга прокурора не містить вказівки на те, у чому конкретно полягає явна несправедливість покарання, призначеного засудженому за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки і чому таке покарання є недостатнім для кари й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів із огляду на його вид чи розмір відповідно до ст. 414 КПК України.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5