н/п 1-в/640/179/18
"18" липня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
представника відділу пробації: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі Київського районного суду м. Харкова клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,
за даною справою засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року за ч.2 ст. 365 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки
19.06.2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки з 03.05.2018 року є всі підстави для його застосування.
В судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав, посилаючись на те, що він довів своє виправлення, характеризується позитивно, не порушував правила та обмеження, а тому є всі підстави для його звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Представник Київського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції в судовому засіданні підтримала клопотання засудженого, не заперечуючи про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо клопотання засудженого.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, який не заперечував з приводу задоволення клопотання, вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 537 ч. 2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вимогами ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Частиною третьої даної статті також передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.04.2002 N 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як встановлено судом, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 365 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано період його перебування під вартою з 24.07.2013 року по 13.05.2014 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2015 вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року залишено без змін.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 24.07.2013 року по 13.05.2014 року включно з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (9 місяців 19 днів).
Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 04.01.2017 року ОСОБА_5 замінено невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням на користь держави 20% заробітку.
За дослідженими даними особової справи, ОСОБА_5 з 24.01.2017 року працює водієм в ФЛ- ОСОБА_7 , де характеризується позитивно, стягнень не мав, має заохочення.
За обліковою карткою засудженого №1/2017 в Київському районному секторі Харківського міського відділу з питань пробації відрахування виправних робіт розпочато з 01.02.2017 року.
Згідно даних, наданих з місця роботи та Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова ОСОБА_5 з січня 2017 року працює в ФЛ- ОСОБА_7 , отримує заробітну плату та проводяться відрахування з його заробітної плати на користь держави в розмірі 20% заробітку, що підтверджується розрахунковими листами, квитанціями (останній платіж за червень 2018 року).
Заперечень з боку Київського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення не надійшло, а навпаки відділ з питань пробації та прокурор підтримали клопотання засудженого.
Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання та встановлено за матеріалами справи, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання, а тому його клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -
Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити умовно-достроково на 4 місяця 6 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням на користь держави 20% заробітку від відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року та ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04.01.2017 року із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: