Справа № 298/1375/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /777/272/18, відомості про кримінальне правопорушення в якому 11.03.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000703, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з неповною вищою освітою, одруженого, не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , гр. України, українця, з неповною вищою освітою, одруженого, не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лопухово Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_3 , гр. України, українця, з неповною вищою освітою, не судимого,

за ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 189 КК України, повернуто прокурору.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки зазначені в ньому відомості щодо місця реєстрації та проживання потерпілого ОСОБА_12 не відповідають дійсності, так як за вказаними адресами потерпілий відсутній, а на території України перебував тимчасово, що підтверджується листом Ужгородської місцевої прокуратури від 01.12.2017 про те, що ОСОБА_13 знаходиться за межами України, а саме, за місцем свого проживання в Ізраїлі, що у свою чергу позбавляє суд можливості повідомити потерпілого про необхідність явки в судове засідання та проведення підготовчого судового засідання з 01.11.2017, тобто майже 3 місяці. При цьому, вказується на те, що згідно з інформацією Державної міграційної служби України ОСОБА_13 , будучи іноземним студентом, у 2016 році перебував на території України на підставі тимчасової посвідки на проживання, яка рішення ГУ ДМС України в Закарпатській області скасована, а ОСОБА_14 заборонено в`їзд в Україну терміном на 3 роки, а саме, до 19.07.2020. Тому, обвинувальний акт повернуто прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Посилається на те, що твердження суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з тим, що місце реєстрації та проживання потерпілого ОСОБА_12 не відповідають дійсності, є необґрунтованим, оскільки відсутність потерпілого за місцем проживання на момент судового провадження не свідчить про те, що зазначена в обвинувальному акті адреса його проживання не відповідає дійсності. При цьому, вказує на те, що місце проживання та реєстрації потерпілого в обвинувальному акті зазначено вірно, оскільки такі на момент складання обвинувального акту підтверджувались матеріалами кримінального провадження, зокрема, посвідкою на тимчасове проживання ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілого від 31.03.2017 та ін.. Разом із тим, посилається на те, що в порушення вимог ст. 56 КПК України судом порушено право потерпілого на отримання інформації про час та місце судового розгляду, а клопотання прокурора про вжиття всіх вичерпних засобів із метою інформування потерпілого залишено судом поза увагою. Зазначає, що всупереч вимог ст. 314 КПК України, проігнорувавши те, що сторони кримінального провадження наголошували на неможливості розпочати судове засідання без участі потерпілого ОСОБА_12 , оскільки це є істотним порушенням кримінального процесуального закону, суд поставив питання про можливість призначення судового розгляду, і при цьому, у порушення вимог ст. ст. 314, 315 КПК України судом розглянуто питання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, яке, на думку сторони обвинувачення, повинно було бути розглянуто виключно після вирішення судом питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України. Стверджує, що суд не з`ясував у потерпілої ОСОБА_10 чи наявний у неї представник та чи бажає вона, щоб представник був присутній у судовому засіданні, а також не роз`яснив їй можливість мати представника у судовому засіданні. Також вказує на те, що твердження суду про те, що потерпіла залишила вирішення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду на розсуд суду є перебільшеним, оскільки під час вирішення питання про можливість призначення до судового розгляду судом задано потерпілій ОСОБА_10 навідне запитання «чи погоджується вона вирішити питання про призначення судового розгляду на розсуд суду?», на що вона через відсутність юридичних знань погодилася. Разом із тим, 30.01.2018 судом у порядку ст. 376 КПК України виготовлено і проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, однак, незважаючи на той факт, що судове засідання проводилось колегіально у складі трьох суддів, ухвала підписана тільки головуючим суддею, що також є порушенням вимог КПК України. Крім того, стверджує, що в ході підготовчого судового засідання, прокурором ініціювалося питання про виклик потерпілого ОСОБА_15 в судове засідання відповідно до ст. 566 КПК України в порядку міжнародного співробітництва, однак у задоволення такого клопотання судом відмовлено. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання. У ході апеляційного розгляду просить дослідити копії посвідки на тимчасове проживання, виданої на ім`я ОСОБА_12 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 (в частині відомостей про місце його проживання); резолютивну частину ухвали від 30.01.2018.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_9 вказує на те, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною, а її мотиви надуманими й такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, не спростовують висновків суду про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону із зазначених в ухвалі підстав. Посилається на те, що суд неодноразово надавав прокурору можливість забезпечити явку потерпілого ОСОБА_12 в підготовче судове засідання чи надати суду достовірну інформацію про його місце перебування (проживання) для належного виклику до суду, або ж заявити клопотання про судовий виклик потерпілого, яке б відповідало вимогам КПК України, що прокурором зроблено не було, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про невжиття судом заходів щодо належного повідомлення потерпілого про дату, час та місце підготовчого судового засідання та порушення прав потерпілого, є голослівними та навпаки свідчать про недбалість прокурора, яка призвела до такої ситуації. Разом із тим, вказує і на те, що наразі невідомо в якій країні та в якому місці перебуває потерпілий ОСОБА_13 , і жодних доказів цьому не має, що у свою чергу й свідчить про неможливість суду повідомити потерпілого про необхідність прибути в судове засідання, а на виклики суду, адресованими за зазначеними в обвинувальному акті адресами, потерпілий не з`являвся. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу й просила її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні в місцевому суді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та викладених у ньому відомостях, і не є підставою для його повернення прокурору з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такийпідписаний слідчим і затверджений прокурором, містить усі необхідні відомості, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, у тому числі й анкетні відомості кожного потерпілого, і до нього додано всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки (а. к. п. 3-33), у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, проаналізувавши зміст обвинувального акту та додані до апеляційної скарги докази, визнає й доводи апеляційної скарги про те, що твердження суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з тим, що місце реєстрації та проживання потерпілого ОСОБА_12 не відповідають дійсності, є необґрунтованим, оскільки відсутність потерпілого за місцем проживання на момент розгляду обвинувального акту та розгляду справи не свідчить про те, що зазначена в обвинувальному акті адреса його проживання не відповідає дійсності. Колегія суддів також вважає, що місце проживання та реєстрації потерпілого в обвинувальному акті зазначено вірно, оскільки такі на момент складання обвинувального акту підтверджувались матеріалами кримінального провадження, зокрема, посвідкою на тимчасове проживання ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілого від 31.03.2017 та ін.. Наведене у свою чергу свідчить про невідповідність висновку суду про те, що зазначені в обвинувальному акті відомості щодо місця проживання потерпілого ОСОБА_12 не відповідають дійсності, фактичним обставинам справи.

Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не можливість суду першої інстанції вжити передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для забезпечення участі потерпілого ОСОБА_12 як у підготовчому судовому засіданні, так і у подальшому в судовому розгляді кримінального провадження.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й такі в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що: у порушення вимог ст. 56 КПК України судом порушено право потерпілого на отримання інформації про час та місце судового розгляду, а клопотання прокурора про вжиття всіх вичерпних засобів із метою інформування потерпілого залишено судом поза увагою; всупереч вимог ст. 314 КПК України, проігнорувавши те, що сторони кримінального провадження наголошували на неможливості розпочати судове засідання без участі потерпілого ОСОБА_12 , оскільки це є істотним порушенням кримінального процесуального закону, суд поставив питання про можливість призначення судового розгляду, і при цьому, у порушення вимог ст. ст. 314, 315 КПК України судом розглянуто питання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, яке, на думку сторони обвинувачення, повинно було бути розглянуто виключно після вирішення судом питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України; суд не з`ясував у потерпілої ОСОБА_10 чи наявний у неї представник та чи бажає вона, щоб представник був присутній у судовому засіданні, а також не роз`яснив їй можливість мати представника в судовому засіданні; твердження суду про те, що потерпіла залишила вирішення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду на розсуд суду є перебільшеним, оскільки під час вирішення питання про можливість призначення до судового розгляду судом задано потерпілій ОСОБА_10 навідне запитання «чи погоджується вона вирішити питання про призначення судового розгляду на розсуд суду?», на що вона через відсутність юридичних знань погодилася; в ході підготовчого судового засідання, прокурором ініціювалося питання про виклик потерпілого ОСОБА_15 в судове засідання відповідно до ст. 566 КПК України в порядку міжнародного співробітництва, однак у задоволенні цього клопотання судом відмовлено, - підлягають до відповідної оцінки судом першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали підписана тільки головуючим суддею не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються змістом вступної та резолютивної частини ухвали, з якого вбачається, що така підписана трьома суддями, а прокурором до апеляційної скарги додано копію вступної та резолютивної частин, яка завірена головуючим суддею, що в свою чергу не є порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 189 КК України, повернуто прокурору, - призначивши новий розгляд обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні в Мукачівському міськрайонному суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: