ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2577/18
провадження № 1-кп/753/1031/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013886 за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Ясинуватського р-ну Донецької обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ново-Парафіївка, Кегичівського р-ну, Харківської обл., українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , який починаючи з 22.06.2006 року проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_12 (мамою ОСОБА_10 ) та ОСОБА_13 , посвідченого директором ЖБК «Волна», достовірно знав про те, що власник майна, а саме ОСОБА_13 проживає в АР Крим. На початку березня 2017 року в ході телефонної розмови, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_12 про необхідність звільнення квартири у зв`язку з його переїздом до м. Києва, а також допущенням орендарями значної заборгованості зі сплати комунальних послуг. Так, 22.03.2017 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були виселені з квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_13 змінив замки вхідних дверей.
В цей час, у ОСОБА_10 , який перебував у скрутному матеріальному становищі, виник злочинний умисел на заволодіння майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_13 , з метою реалізації якого ОСОБА_10 вступив у попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), з якою розробили план вчинення злочину та розподілили злочинні ролі кожного зі співучасників, при цьому домовились, що грошовою винагородою співучасників будуть кошти, отримані від реалізації квартири третім особам.
Таким чином, ОСОБА_10 , виконуючи відведену йому роль, мав знайти покупців на вказану квартиру та супроводжувати подальше укладення договору купівлі-продажу, з метою заволодіння грошовими коштами добросовісного набувача, а також контролювати дії особи, яка буде виступати в ролі продавця квартири, використовуючи при цьому підроблені документи на право власності на житло.
В свою чергу, ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим слідством час, приблизно наприкінці березня 2017 року також познайомився з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), яка під час зустрічі запропонувала йому прийняти участь у незаконному заволодінні грошовими коштами інших осіб шляхом обману, під приводом укладення угоди з продажу нерухомого майна за грошову винагороду.
Так як ОСОБА_11 в цей час також знаходився у скрутному матеріальному становищі, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення, та він надав свою згоду на пропозицію невстановленої досудовим слідством особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), після чого остання повідомила ОСОБА_11 план незаконного заволодіння чужим майном, повідомивши, що останній виконуватиме відведену йому роль власника нерухомого майна, та буде проводити реалізацію вказаної квартири, використовуючи при цьому підроблені документи на право власності на житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, на заволодіння чужим майно, шляхом обману, продовжуючи підготовку до вчинення злочину, ОСОБА_11 надав невстановленій досудовим слідством особі (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) копії своїх особистих документів, а саме копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

В подальшому, невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), маючи на руках копії особистих документів на ім`я ОСОБА_14 , а також завідомо підроблені документи на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , а саме завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , виданий товарною біржею «Українська біржа нерухомості» від 01.12.2000 року, згідно якого ОСОБА_13 реалізував належну йому квартиру ОСОБА_14 , завідомо підроблену довідку НВ-2017 № 907, що видана 30.03.2017 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», 30.03.2017 року звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 з метою проведення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Цього ж дня, тобто 30.03.2017 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , згідно наданих йому документів провів державну реєстрацію права власності, внаслідок чого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , всупереч волі власника вказаного майна - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перейшло до ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), достовірно знаючи про те, що на даний час квартира вибула з володіння законного власника, а саме ОСОБА_13 , а також достовірно знаючи про те, що вказані дії можуть тривалий час залишатись таємними для ОСОБА_13 , зайнявся пошуком покупців на вказану квартиру.
Так, у вересні 2017 року, ОСОБА_10 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_16 , та запропонував йому придбати квартиру за ціною 25 000 доларів США, повідомивши останньому неправдиві дані про те, що вказана квартира нібито належить мешканцю м. Донецька. Вказана пропозиція зацікавила ОСОБА_16 , але так як останній не мав коштів для придбання квартири, запропонував придбати вказану квартиру своєму знайомому ОСОБА_6 , а сам виступити в якості посередника. ОСОБА_10 , запевнивши ОСОБА_16 в тому, що всі документи на право власності на квартиру в порядку, тим самим досягнув попередньої згоди на купівлю-продаж квартири.
В подальшому, ОСОБА_10 , діючи самостійно, та виходячи за межі оговореного плану заволодіння грошовими коштами добросовісного набувача, окремо від інших співучасників, запропонував ОСОБА_16 зустрітись для передачі завдатку. На початку жовтня 2017 року, у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи в районі станції метро «Палац спорту», ОСОБА_10 , маючи на меті заволодіти грошовими коштами, зустрівся з ОСОБА_16 та отримав від нього грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, що станом на 02.10.2017 року згідно офіційного курсу НБУ складає 26 578 гривень, які належать ОСОБА_6 , в якості завдатку за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , достовірно знаючи про те, що права на розпорядження майном, яке належить ОСОБА_13 він не має. Разом з тим, на підтвердження своїх намірів щодо продажу зазначеної квартири, ОСОБА_10 надав ОСОБА_16 для ознайомлення пакет правовстановлюючих документів на вказану квартиру, що були отримані ним від невстановленої досудовим слідством особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), яка діяла єдиним умислом з ОСОБА_10 , та які містили недостовірні відомості про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Заволодівши таким чином грошовими кошти в сумі 1 000 доларів США, які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_10 витратив їх на власні потреби, чим завдав матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, діючи згідно заздалегідь розробленого плану щодо заволодіння грошовими коштами від реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_4 , під час укладення основного договору купівлі-продажу квартири, маючи попередню згоду ОСОБА_6 на придбання вказаної квартири, 15.10.2017 року, поблизу станції метро «Дружби народів» у м. Києві, невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) познайомила ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , який також надав свою згоду щодо участі у скоєнні кримінального правопорушення.

Разом з тим, вищевказані особи домовились, що в сукупності їх дії спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_6 , яка насправді належить ОСОБА_13 , а грошовою винагородою кожного з учасників мають стати грошові кошти отримані від продажу вказаної квартири, зокрема послуги ОСОБА_11 мали бути оплачені грошовими коштами в сумі 1 000 грн. після укладення вказаної угоди.

В подальшому, 17.10.2017 року, ОСОБА_10 , діючи єдиним умислом з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_11 , що укладення угоди щодо відчуження квартири заплановано на 10 год. 00 хв. 18.10.2017 року, тому у визначений час останньому потрібно буде проїхати спільно з ним до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_7 .

Після чого, 18.10.2017 року, у визначений час, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_7 , де о 10 год. 00 хв., ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 , який мав виконувати відведену йому роль власника відчужуваної квартири, пакет документів на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що стала об`єктом злочинного посягання, а саме: завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , виданий товарною біржею «Українська біржа нерухомості» від 01.12.2000 року, згідно якого ОСОБА_13 реалізував належну йому квартиру ОСОБА_14 , завідомо підроблену довідку НВ-2017 № 907, що видану 30.03.2017 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та інші документи.

Так, 18.10.2017 року, ОСОБА_11 , виконуючи відведену йому роль власника майна, спільно з ОСОБА_10 , що виконував роль брокера зі сторони продавця, з метою супроводження підписання договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , зустрівшись біля офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_7 з покупцем ОСОБА_6 та його брокером ОСОБА_16 , останні пройшли до приміщення нотаріальної контори з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу.

Того ж дня, 18.10.2017 року, ОСОБА_11 передав нотаріусу ОСОБА_17 , отримані від ОСОБА_10 завідомо підроблені документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, що належали ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дочекались доки нотаріус перевірить документи, чим продовжили вводити в оману покупця ОСОБА_6 та нотаріуса ОСОБА_17 щодо наявних у ОСОБА_11 законних прав на відчуження квартири. У присутності нотаріуса ОСОБА_17 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , отримали від ОСОБА_6 остаточну згоду щодо придбання квартири.

У подальшому нотаріусом ОСОБА_17 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , який зареєстровано в реєстрі за № 5971, та надано сторонам для підписання.

Після чого сторони перейшли до розрахунків за вказаним договором, проте в цей час, а саме 18.10.2017 року, о 12 год. 00 хв., ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були затримані працівниками поліції при спробі отримати грошові кошти в сумі 24 000 доларів США від продажу зазначеної квартири.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину за обставин, викладених у мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду показав, що починаючи з червня 2006 року він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_12 орендував квартиру АДРЕСА_8 , власник якої - ОСОБА_18 тимчасово проживав в АР Крим. В березні 2017 року, їх із матір`ю було виселено із-за заборгованості зі сплати комунальних послуг. Ковач ОСОБА_19 запропонував продати цю квартиру, а гроші поділити і все організував. Згідно розробленого плану його ( ОСОБА_10 ) роль полягала у пошуку покупців квартири, при цьому було обумовлено, що їх грошовою винагородою будуть кошти, отримані від її реалізації. В подальшому, до реалізації задуманого було залучено і ОСОБА_14 , який мав виступити в якості власника квартири. У вересні 2017 року, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_16 , та запропонував йому придбати квартиру за ціною 25 000 доларів США, хоча його пропозиція і зацікавила ОСОБА_16 , однак той не маючи коштів на її придбання, запропонував придбати вказану квартиру своєму знайомому ОСОБА_6 . При цьому він, діючи самостійно, отримав гроші в сумі 1 000 доларів США, належні ОСОБА_6 , в якості завдатку за квартиру. В подальшому він разом з ОСОБА_11 під час оформлення угоди купівлі-продажу квартири при намаганні отримати гроші були затримані
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені у вироку та надав показання аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_10 . Зазначив, що його з ОСОБА_20 познайомив ОСОБА_21 . Саме на його, ОСОБА_11 , ім`я було оформлено підроблений договір купівлі-продажу зі справжнім власником. На оформлення угоди його привіз ОСОБА_21 , а винагороду за підписання документів в розмірі 1000 грн. йому запропонував ОСОБА_22 .
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинувачених, які повністю визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_10 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, а також у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, повторно, оскільки він вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та винність ОСОБА_11 у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, оскільки він вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, а також у використанні завідомо підробленого документа, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_10 міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який негативних характеристик немає, має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває, має на утриманні матір пенсійного віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має тяжке хронічне захворювання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому спричиненої матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті.
З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_11 міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який негативних характеристик немає, зареєстрований та має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті.
З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, фактичних обставин справи та характеру злочинних діянь, відсутність спричинення тяжких наслідків, з огляду на особу винних, наявності по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують,фактичне перебування в умовах СІЗО сім місяців, приймаючи до уваги відношення обвинувачених до вчиненого, які обіцяли в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просили надати їм шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, та думку потерпілого, який в поданій заяві засвідчив відсутність будь-яких моральних та матеріальних претензій, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зможуть довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
В силу вимог ст. 77 КК України судом не застосовується обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки.
Покласти на ОСОБА_10 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців.
Покласти на ОСОБА_11 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., ОСОБА_10 - АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 - АДРЕСА_3 , з роз`ясненням обвинуваченим обов`язку прибувати за кожною вимогою суду - залишити без змін.
Речові докази по справі - залишити зберігати при виділених матеріалах кримінального провадження відносно невстаноленої особи, на підставі постанови прокурора Київської місцевої прокуратри № 4 ОСОБА_23 від 12.06.2016 року.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, встановлених положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий

Судді