Провадження №1-кс/760/7898/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000081, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: на нежитлові приміщення, площею 2290 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 10 та належать на праві власності Інституту педагогіки Національної академії педагогічних наук України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 04.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 376-1 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, досліджуються обставини протиправної діяльності службових осіб Дарницького районного суду м. Києва, які діючи з метою одержання неправомірної вигоди, використовують службове становище всупереч інтересам служби, шляхом умисного внесення до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного реєстру судових рішень неправдивих відомостей, а саме рішень Дарницького районного суду м. Києва, які містять ознаками підробки, що спричинило тяжкі наслідки.

У подальшому, встановлені та невстановлені слідством особами, використовуючи вищевказані завідомо підроблені рішення Дарницького районного суду, шляхом обману протиправно зареєстрували право власності на ряд об`єктів нерухомості, розташованих на території м. Києва.

Так, встановлено, що упродовж 2016-2017 років ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також інші встановлені та невстановлені на даний час слідством особи, діючи узгоджено групою осіб, вступили в попередню злочинну змову, з метою заволодіння шляхом обману нерухомим майном в особливо великих розмірах за допомогою рішень Дарницького районного суду м. Києва, які містили завідомо неправдиві відомості, зокрема об`єктами нерухомості, розташованими на території м. Києва, житловим будинком із паркінгом та блоком соціально-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Вказані особи, попередньо, умисно й добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій зорганізувалися в організовану групу з метою вчинення особливо тяжких злочинів, скоєння яких було необхідною умовою для реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння шляхом шахрайства з використанням завідомо підроблених рішень Дарницького районного суду м. Києва майном в особливо великих розмірах, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам організованої групи, з розподілом функцій та ролей кожного учасника групи.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у встановлених та невстановлених на даний час осіб виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, а саме нежитловими приміщеннями площею 2290 м2, розташованими у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , які належать Інституту педагогіки Національної академії педагогічних наук України.

З цією метою учасниками організованої групи у складі невстановлених на даний час осіб, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було використано завідомо підроблене рішення Дарницького районного суду міста Києва, до якого було внесені завідомо неправдиві відомості про сторони провадження та зміст позовних вимог, а саме відповідно до якого у задоволенні позову Інституту педагогіки Академії педагогічних наук України до

ОСОБА_7 про розірвання договору підряду відмовлено, задоволено зустрічний позов ОСОБА_7 до Інституту педагогіки Академії педагогічних наук України та визнано за ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення площею 2290 м2 які складають 44/100 будинку АДРЕСА_2 . При цьому, вказаному судовому рішенню було присвоєно реєстраційний номер цивільної справи 2-285/12, яка перебувала у провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_8 , проте сторонами у якій виступали інші особи та позовні вимоги у якій не стосувались об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи попередньо розроблений план злочинних дій, ОСОБА_6 , відповідно до наказу Голови Дарницького районного суду м. Києва № 15/к від 11.02.2013, обіймаючи посаду керівника апарату Дарницького районного суду м. Києва, та відповідно до наказу Голови Дарницького районного суду м. Києва №11-од від 08.06.2015, будучи відповідальним за наповнення Єдиного державного реєстру судових рішень електронними копіями судових рішень, винесеними Дарницьким районним судом міста Києва упродовж часу з 01.01.2010 по 01.01.2013 та уповноваженим підписувати своїм електронним цифровим підписом електронні копії зазначених судових рішень, діючи з метою заволодіння державним майном в особливо великих розмірах та приховування факту фактичного володіння цим майном, для реалізації злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння вказаним державним майном 08.06.2016 ОСОБА_6 , діючи умисно, організованою групою разом з невстановленими особами, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виконуючи відведену йому функцію згідно єдиного плану злочинних дій, усвідомлюючи, що судове рішення містить завідомо неправдиві відомості, за допомогою власного електронного ключа під власним логіном та паролем вніс до Єдиного державного реєстру судових рішень електронну копію судового рішення судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_8 у цивільній справі №2-825/12, відповідно визнано за ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення площею 2290 кв.м. які складають 44/100 будинку АДРЕСА_2 .

При цьому, як встановлено в ході досудового розслідування, провадження у цивільній справі №2-825/12 було відкрито за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором №011/93-02/177 від 28.12.2006.

Таким чином, зазначеними протиправними діями учасників організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлених на даний час осіб, забезпечено умови для подальшого заволодіння вказаним об`єктом нерухомого майна шляхом обману, а саме створення зовні законних умов для реєстрації речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_7 .

Проте, вказаний злочин учасниками організованої групи не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, а саме у зв`язку з виявленням вказаного злочину.

Крім того, 27.03.2018 допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав, що у період з 26.12.1990 по 12.11.2015 обіймав посаду судді Дарницького районного суду м. Києва, однак рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2012 у справі № 02-825/12 про визнання права власності ОСОБА_7 , на об`єкт нерухомості, а саме нежитлові приміщення площею 2290 м2 які складають 44/100 будинку АДРЕСА_2 не виносив, справи за позовом Інституту педагогіки Академії педагогічних наук України до ОСОБА_7 ніколи не розглядав, яким чином рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2012 у справі № 02-825/12 внесена до Єдиного реєстру судових рішень йому не відомо.

Разом з тим, допитаний в якості представника потерпілого ОСОБА_10 показав, що Інститут педагогіки НАПН України не подавав позовної заяви до Дарницького районного суду м. Києва з позовними вимогами до ОСОБА_7 , не брав участі у судовому розгляді справи № 02-825/12, не надавав довіреностей будь яким представникам на представництво інтересів інституту у вищевказаній судовій справі, не отримував ніяких повісток, повідомлень, ухвал та самого рішення.

Крім того, допитана в якості свідка приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 показала, що взимку 2017 року ОСОБА_5 звертався до останньої з проханням зареєструвати право власності ОСОБА_7 на об`єкт нерухомості, а саме, нежитлові приміщення площею 2290 м2, які складають 44/100 будинку АДРЕСА_2 , при цьому надавши відповідне рішення Дарницького районного суду м. Києва, про визнання права власності ОСОБА_7 на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктом кримінально протиправних дій та відповідно до постанови процесуального керівника від 05.06.2018 визнаний речовим доказом.

Так, 13.04.2018 керівнику апарату Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 376-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: - в умисному внесенні неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, вчиненому службовою особою, яка має право доступу до цієї системи; - в заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, вчиненому організованою групою; - в незакінченому замаху на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, вчиненому організованою групою, повторно.

Допитаний 14.04.2018 у якості підозрюваного ОСОБА_6 , показав, що дійсно вносив до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного реєстру судових рішень, завідомо неправдиві відомості, а саме завідомо підробні рішення Дарницького районного суду м. Києва.

Крім того, 13.04.2018 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, - в заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, вчиненому організованою групою; - в незакінченому замаху на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, вчиненому організованою групою, повторно.

Також, 13.04.2018 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, - в незакінченому замаху на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, вчиненому організованою групою.

Прокурор в своєму клопотанні зазначає, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, вважає прокурор, з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на нежитлові приміщення площею 2290 м2, будинку АДРЕСА_2 , оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме може призвести до зміни предмету кримінального правопорушення, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в клопотанні.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 04.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 3761 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, досліджуються обставини протиправної діяльності службових осіб Дарницького районного суду м. Києва, які діючи з метою одержання неправомірної вигоди, використовують службове становище всупереч інтересам служби, шляхом умисного внесення до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного реєстру судових рішень неправдивих відомостей, а саме рішень Дарницького районного суду м. Києва, які містять ознаками підробки, що спричинило тяжкі наслідки.

Допитана в якості свідка приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 показала, що взимку 2017 року ОСОБА_5 звертався до останньої з проханням зареєструвати право власності ОСОБА_7 на об`єкт нерухомості, а саме, нежитлові приміщення площею 2290 м2, які складають 44/100 будинку АДРЕСА_2 , при цьому надавши відповідне рішення Дарницького районного суду м. Києва, про визнання права власності ОСОБА_7 на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на нежитлові приміщення площею 2290 м2, будинку АДРЕСА_2 , оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме може призвести до зміни предмету кримінального правопорушення, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Прокурором доведено наявність підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме, що вищезазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та можуть бути використані, як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, то його слід задовольнити, оскільки настання інших наслідків може перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно - підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення, площею 2290 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 10 та належать на праві власності Інституту педагогіки Національної академії педагогічних наук України.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-які реєстраційні дій щодо вищевказаного об`єкту нерухомого майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно детективом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12