Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9201/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 13 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попільня Житомирської області, громадянина України, не одруженого, солдата стрільця 1 відділення охорони взводу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який обчислюється з часу його затримання та визначено заставу у розмірі 36820 гривень,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги той факт, що з 12 грудня 2017 року ОСОБА_8 не є військовослужбовцем та не може утримуватися на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що кримінальне провадження щодо нього за ч.4 ст.407 КК України було розпочато лише 26 липня 2018 року. Вказує, що слідчим суддею не було належним чином враховано особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику, має на утриманні неповнолітню дитину та в розшук не оголошувався. Крім того, стверджує, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та визнає свою вину, а тому вважає, що відносно нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора ОСОБА_6 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення ухвали слідчого судді без зміни.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що згідно клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за контрактом, обіймаючи посаду стрільця 1 відділення охорони взводу військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 19 червня 2017 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що фактично дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 12 вересня 2018 року, коли був затриманий співробітниками Попільнянського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області.

26 липня 2018 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, яке в порядку ст.ст 35, 136 КПК України вручено матері останнього - ОСОБА_10 , а 12 вересня 2018 року, після затримання, вручено безпосередньо ОСОБА_8 .

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового слідства та суду, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Також, слідством наведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий та наразі Житомирською місцевою прокуратурою підтримується державне обвинувачення в судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України тобто, існують ризики, передбачені пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та даних про особу останнього, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи вищенаведене та, на підставі викладеного, доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що з 12 грудня 2017 року ОСОБА_8 не являється військовослужбовцем та не може утримуватися на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності.
Відповідно до п. 33 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року, строк дії контракту продовжується військовослужбовцям, які перебували в умовах, що з об`єктивних причин (перебування у полоні, заручником, інтернованим у нейтральній державі, якщо місце перебування невідоме, за інших обставин) унеможливлювали укладення нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, строк попереднього контракту продовжується до прийняття судом рішення про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими або до закінчення перебування у зазначених умовах і повернення до підрозділів в яких вони проходили військову службу, а також на строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладення нового контракту.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження солдата ОСОБА_8 було невідомо та останній не повернувся до військової частини НОМЕР_1 та до виконання обов`язків за посадою не приступив - контракт чинності не втратив.

Крім того, в засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/1830/16-к. ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 місяці арешту з утриманням на гауптвахті.

Згідно зазначеного вироку солдат ОСОБА_8 в період часу з 16.01.2016р. по 25.04.2016р. був відсутній на військовій службі (понад 3 місяці).

Після відбуття покарання за вказаним вироком ОСОБА_8 повернувся до виконання обов`язків, однак 19 червня 2017 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та місце знаходження останнього було не відомо до 12.09.2018р. (відсутній понад 14 місяців).

Згідно вимог абз.3 п. 143 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, до загального строку військової служби, строку вислуги у військовому званні та до строку контракту не зараховується час відбування військовослужбовцем такого покарання, як арешт, строк самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, а також час відбування військовослужбовцем покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Таким чином, ОСОБА_8 уклав контракт на проходження військової служби строком на 3 роки (36 місяців), при цьому понад 22 місяці був відсутній на службі.

За вказаних обставин, не можна вважати, що контракт з ОСОБА_8 втратив чинність.
Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначення апелянтом про те, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику з місця проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, не спростовує того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Також, прокурором під час апеляційного розгляду зазначено, що на даний час Житомирською місцевою прокуратурою підтримується державне обвинувачення в судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0002633 від 16.04.2016 року за фактом вчинення злочинів передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, що розглядається Богунським районним судом м. Житомира.

Посилання в ухвалі слідчого судді на те, що ОСОБА_8 підозрюється у збуті наркотичних засобів за місцем свого проживання, на думку колегії суддів не впливає на правильність висновків слідчого судді та є технічною опискою, яка може бути виправлена у встановленому законом порядку слідчим суддею.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 13 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який обчислюється з часу його затримання та визначено заставу у розмірі 36820 гривень без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: