УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 607/13557/16-к
провадження № 51-6070ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2018 року в межах кримінального провадження № 0003704 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК.
Суть питання
За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк 1 рік 6 місяців, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
На зазначені судові рішення захисник ОСОБА_5 , подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2018 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду захисник ОСОБА_5 , повторно звернувся до суду касаційної інстанції із заявою на усунення недоліків, в якій просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 10 липня 2018 року встановив, що скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Також було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому Верховний Суд, серед іншого, звернув увагу захисника на тому, що ним в касаційній скарзі не було зазначено, яких саме порушень допустились суди першої і апеляційної інстанцій, під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисного та не обґрунтовано як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень.
Перевіривши повторно подану захисником ОСОБА_5 заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник вказані в ухвалі касаційного суду від 10 липня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак у повторно поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишено без змін, обмежився лише формальною вказівкою про неправильне застосування, на його думку, закону України про кримінальну відповідальність. При цьому захисник так і не конкретизував, у чому полягало таке неправильне застосування саме судом апеляційної інстанції, як воно вплинули на законність та обґрунтованість постановленого судового рішення. Таким чином, захисник так і не зазначив порушень, допущених апеляційною інстанцією, які слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Разом із тим, касаційна скарга ОСОБА_5 не містить обґрунтування щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги його підзахисного, в тому числі й щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги ОСОБА_5 без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, при повторному зверненні до Верховного Суду ОСОБА_5 знову виклав вимоги, в частині «направлення», які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки захисник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2018 року, з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3