АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0001240 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Чернівці, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.10.2011 року Першотравневним районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.186 КК України на 2 роки позбавлення волі,звільнився 15.07.2013 року по відбуттю покарання, обвинуваченого за ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та йому призначене покарання у виді одного року позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишений без зміни

На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 із доповненнями,у якій апелянт просить скасувати вирок та постановити новий, яким його виправдати.Посилається на те,що не вчиняв крадіжки, а лише допоміг сусіду ОСОБА_8 на його прохання відвезти газову плиту до пункту прийому металобрухту та для цього позичив у свого сусіда тачку. Також вказує на те, що під час досудового слідства до нього застосовували силу для надання ним зізнавальних показань.
Провадження№11-кп/794/240/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9 Категорія:ст.ст185ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Посилається на те,що стороною обвинувачення не надано запису із камер спостереження,які би свідчили,що обвинувачений ішов до двору потерпілого із тачкою,яку позичив у сусіда,а також не був викликаний до суду як свідок цей сусід.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційнускаргу,доводи прокурора про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку,дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги,судова колегія приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком , ОСОБА_7 07 вересня 2017 року біля 11 год. 35 хв., перебуваючи у дворі загального користування по АДРЕСА_3 , таємно, повторно викрав за допомогою свідка, який не знав про походження майна, газову плиту білого кольору, вартістю 110 грн. та возик, вартістю 700 грн., які належали ОСОБА_10 ,заподіявши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 810 грн.Майном розпорядився на власний розсуд.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин,викладених у вироку,є правильними, ґрунтуються на доказах,які повно і об`єктивному судом досліджені.
Не визнаючи винуватість у скоєнні злочину, ОСОБА_7 показав,що 07.09.2017 року на прохання свого неповнолітнього сусіда ОСОБА_8 допоміг останньому відвезти його газову плиту на пункт приймання металобрухту.Для цього він(обвинувачений) позичив у знайомого тачку.Майно потерпілого не викрадав.
Показання ОСОБА_7 ,який заперечує винуватість у вчиненні крадіжки, суд першої інстанції обґрунтовано оцінив як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються наступними доказами.
Із показань у районному суді потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що на подвір`ї його будинку по АДРЕСА_3 зберігались металева тачка та газова плита.07.09.2017 року поїхав із дому по справах,а по поверненню виявив,що тачки та газової плити уже не було.Переглядом відеозапису із камер спостереження встановив,що майно викрав обвинувачений.Газову плиту знайшов у пункті прийому металобрухту та дізнався,що її здав ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_8 у районному суд показав, що 07 вересня 2017 року був у комп`ютерному залі.Прийшов ОСОБА_7 ,попросив допомогти здати його газову плиту на металобрухт,оскільки сам не міг її підняти.Газову плиту взяли у дворі на АДРЕСА_3 , там же взяли тачку,на яку поклали плиту і відвезли до пункту прийому металобрухту.Плиту здавав ОСОБА_7 ,тачку останній забрав із собою.
Із показань свідка ОСОБА_11 у суді встановлено,що 07.09.2017 року у пункті прийому металобрухту прийняв у ОСОБА_7 білу газову плиту,за яку заплатив обвинуваченому 100 грн.
Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 10.10.2017 року підтверджено,що ОСОБА_11 у присутності понятих впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 07.09.2017 року здала до пункту прийому металобрухту газову плиту (т.1 а.с. 38-40);

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року із фототаблицею,на території пункту прийому металобрухту по АДРЕСА_4 виявлена газова плита білогокольору (т.1 а.п.17-22);
Протоколом огляду від 12.09.2017 року підтверджено,що переглянутий диск із відеозаписом з камер спостереження магазину «Тайстра» по вул. Гагаріна 10 в м.Чернівці,яким зафіксовано,що обвинувачений та ОСОБА_12 проходять біля магазину,рухаючись із вул. Сагайдачного до вул. Гагаріна в м. Чернівці. ОСОБА_8 везе алюмінієву тачку із газовою плиткою,а ОСОБА_7 підтримує газову плитку збоку,щоб унеможливити її падіння Перегляд відеозапису був здійснений у присутності потерпілого,який упізнав на відео своє майно. (т.1 а.п. 32-33);
Показання потерпілого і свідків є послідовними,узгоджуються між собою,а також із іншими дослідженими судом доказами,які зазначені вище,а тому судова колегія не вбачає підстав піддавати сумніву їх об`єктивність та достовірність.
Отже,із показань потерпілого вбачається,що майно-газова плита та тачка,були викрадені одночасно та саме 07.09.2017 року ,оскільки вранці цього дня майно було на подвір`ї ,а повернувшись додому,потерпілий виявив його відсутність.
Свідок ОСОБА_8 показав,що тачку на яку завантажували газову плиту,він та ОСОБА_7 взяли саме на подвір`ї будинку,де знаходилась газова плита.
Викладеним спростовується версія обвинуваченого про те,що тачку,на якій перевозили газову плиту,він позичив у сусіда та тачку потерпілого не викрадав.
Клопотання про виклик свідка захисту,про якого заявляв у районному суді та у доповненні до апеляційної скарги, ОСОБА_7 у апеляційному суді не підтримав.
Доводи ОСОБА_7 про те,що він не вчиняв крадіжку,а допомагав ОСОБА_8 перевезти плиту останнього до пункту прийому металобрухту,спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_8 ,так і показаннями свідка ОСОБА_11 про те,що саме ОСОБА_7 здавав плиту на брухт,домовлявся із свідком та отримав за неї гроші,а ОСОБА_8 участі у цьому не приймав.
Підстав вважати,що свідки обмовили ОСОБА_7 ,судом не встановлено та апелянтом таких обставин не наведено.
Отже,суд першої інстанції надав правильну оцінку дослідженим доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину за ст.185 ч.2 КК України.Доводи,викладені у апеляційній скарзі із доповненнями,таких висновків суду не спростовують.
Відповідно до змісту ст.50,65 КК України,покарання має на меті не тільки кару,а й виправлення засуджених.Суд при призначенні покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд вказав,що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,що є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину,шкоду потерпілому не відшкодував,по місцю проживання характеризується позитивно.Обставин, що обтяжують покарання чи пом`якшують його, судом не встановлено.

У відповідності зі ст.65 ч.2 КК України,більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі,якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.Така ж позиція викладена у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»
Судова колегія вважає,що призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі,суд повною мірою не врахував ступеню фактичної тяжкості вчиненого злочину,що за фактичними обставинами полягає у таємному викраденні майна ,яке зберігалось у дворі загального користування-плити газової та тачки,і шкода не є істотною.
Раніше ОСОБА_7 судимий,однак із моменту його звільнення у 2013 році сплинув період часу,протягом якого обвинувачений не вчиняв протиправних дій. ОСОБА_7 є особою молодого віку,проживає із бабусею.
Враховуючи викладене,судова колегія вважає,що покарання у виді позбавлення волі не відповідає за своєю суворістю ступеню фактичної тяжкості злочину та особі обвинуваченого.За таких обставин вирок районного суду слід змінити відповідно до вимог ст.408 ч.1 п.1 КПК України,задовольнивши частково апеляційну скаргу, та призначити покарання ОСОБА_7 у виді арешту,яке передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України,оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді 3(трьох) місяців арешту.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3