Справа № 461/7517/18
Провадження № 1-кс/461/8541/18
08.10.2018 м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи щодо якої розглядається внесене клопотання ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в межах застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Варденіс, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
Керівник Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 звернувся в суд із клопотанням, в якому просить продовжити на 2 місяці строк дії покладених на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, в межах застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, а саме: прибувати у Львівську місцеву прокуратуру №1, прокуратуру Львівської області чи до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора чи суду; здати на зберігання до відповідного органу державної влади ( у разі наявності) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання.
Клопотання обґрунтоване наступним. У провадженні компетентних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162 (розбій, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, що завдав тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого) та ч.4 ст.111 (умисне спричинення тяжкої шкоди здоров`ю, що потягло з необережності смерть потерпілого) КК Російської Федерації.
На адресу Львівської місцевої прокуратури №1 04.07.2017 р. надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації. Запит компетентного органу Російської Федерації та інші документи про видачу ОСОБА_5 оформлені належним чином, у відповідності до вимогЄвропейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, якими врегульовано відносини між Україною та Російської Федерацією з питань екстрадиції. Відповідно до наданих Російською Федерацією документів встановлено, що органом досудового слідства 09.06.2009 винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації, та у зв`язку з ухиленням його від слідства 12.11.2010 обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук на території держав-членів Інтерполу. Приморським районним судом м.Санкт-Петербурга РФ 13.11.2010 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
27.06.2013 заступником Генерального прокурора України прийнято рішення про видачу до Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації. Крім цього, вказаним рішенням відстрочено фактичну передачу ОСОБА_5 до закінчення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.
Крім цього, в клопотанні зазначено, що 22.06.2017 р. Залізничним районним судом м.Львова ухвалено вирок у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому зараховано строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту його затримання, а саме з 29.04.2013 по час ухвалення вироку, що становить 8 років 3 місяці 18 днів. Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання 29.04.2013. Зазначений вирок 12.09.2018 скасовано апеляційним судом Львівської області та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Згідно з довідкою ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» ОСОБА_5 звільнений з установи 06.07.2017 у зв`язку з відбуттям строку покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22.06.2017.
06.07.2017 р. працівниками Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст.208, 582 КПК України та сектором бюро Інтерполу та Європолу ГУ НП у Львівській області підтверджено факт перебування особи у міжнародному розшуку з метою притягнення до кримінальної відповідальності.
Інкриміновані ОСОБА_5 , злочини за законодавством України кваліфікуються зач.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК Україниі є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчились, вказані злочини не належать до військових і не носять політичного характеру та відповідно до положень ст.477 КПК України не порушуються за заявою потерпілого.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.02.2018 р. стосовно ОСОБА_5 в порядку ст.585 КПК України застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання для забезпечення видачі особи компетентним органам Російської Федерації з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які в подальшому продовжені ухвалами слідчого судді від 17.04.2018, 14.06.2018, 09.08.2018 до 09.10.2018.
Прокурор зазначає, що фактична передача особи на запит компетентного органу Російської Федерації відповідно до постанови Генеральної прокуратури України від 27.06.2013 на даний час не здійснена у зв`язку зі скасуванням вироку Залізничного районного суду м.Львова від 22.06.2017 апеляційним судом Львівської області та призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім цього, ОСОБА_5 14.08.2017 звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області з заявою про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якої Державною міграційною службою України прийнято рішення про відмову в визнанні особи біженцем (рішення №21-18 від 16.02.2018). На даний час рішення ДМС України оскаржується в порядку адміністративного судочинства та 12.07.2018 Львівським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі №813/2963/18.
Враховуючи, що особа перебуває в міжнародному розшуку каналами Інтерполу, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки фактична передача особи компетентним органам Російської Федерації не здійснена, а також з метою запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі компетентним органам Російської Федерації, прокурор просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що в клопотанні жодним чином не наведені ризики втечі ОСОБА_5 та забезпечення вподальшому видачі останньому компетентним органам Російської Федерації. Зазначив, що ОСОБА_5 за тривалий час покладені на нього обов`язки не порушував. Одружений, має постійне місце проживання. Не судимий, оскільки вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22.06.2017 р., на який в клопотанні посилається прокурор, скасований. Просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора повністю.
Особа щодо якої розглядається внесене клопотання ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Підтримав надані захисником пояснення.
Заслухавши думку прокурора, думку ОСОБА_5 та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Ч.1, 2 ст. 585 КПК України встановлено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:
1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У судовому засіданні встановлено, що на даний час відсутні ризики, для продовження строку дії обов`язків покладених на ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.02.2018 р. Прокурором у судовому засіданні нові ризики не доведені, а також не доведено, що ОСОБА_5 ухилявся від органу досудового розслідування.
При цьому суд враховує, що оцінка ризику втечі має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії»).
У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки, які виключають можливість переховуватися від суду та органу досудового розслідування. За тривалий час не порушував покладених на нього обов`язків щодо прибуття до прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора чи суду та інші покладені на нього обов`язки.
Крім цього, зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_5 14.08.2017 звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області з заявою про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якої Державною міграційною службою України прийнято рішення про відмову в визнанні особи біженцем (рішення №21-18 від 16.02.2018). На даний час рішення ДМС України оскаржується в порядку адміністративного судочинства та 12.07.2018 Львівським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі №813/2963/18.
Відповідно до ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або скористалась відповідно до законодавства правом на оскарження рішення відповідно зазначених статусів, до закінчення розгляду заяви в порядку, встановленому законодавством України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 194, 199, 585, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити в задоволенні клопотаннякерівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в межах застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, щодо ОСОБА_5 .
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1