Справа № 754/9691/18
У Х В А Л А
Іменем України

27 липня 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0006495 від 25.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0006495 від 25.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України на строк 60 діб.

Клопотання мотивує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2018, близько 06 год. 50 хв. в м. Києві, по вул. Пухівська, 2, працівниками поліції було виявлено автомобіль «Ауді А-4» р.н. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_5 , пред`явив свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , яке має ознаки підробки.
25.07.2018 року, під час огляду місця події, по вул. Пухівський, 2 в м. Києві, вилучено автомобіль «Ауді А4» р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

25.07.2018 року відповідні відомості були внесені до ЄРДР за реєстраційним № 0006495.
25.07.2018 року автомобіль «Ауді А4» р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0006495 від 25.07.2018р.
Власником вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, являється ОСОБА_6 , проживаючий у АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судове засідання слідчий, власник майна та його володілець не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

Враховуючи положення ч.1 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання за відсутності цих осіб.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Деснянського УПГУНП у м.Києві перебуває кримінальне провадження №0006495 від 25.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, псування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурор про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

В судовому засіданні не було встановлено порушення слідчим вимог статтей 168, 171 КПК України.

Приписами ч.ч.10, 11 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існують підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити цей вид забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасово вилучене майно, про арешт якого ставить питання слідчий, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вказане майно підпадає під ознаки речового доказу. Крім того, в підтвердження або спростування обставин, що встановлюються під час кримінального провадження по вказаним речовим доказам може бути проведена відповідна експертиза для забезпечення проведення якої необхідно їх надання.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Отже, з урахуванням вказаних положень норм КПК України, слідчий суддя вважає, що накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження автомобіля разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали є достатнім, розумним та співмірним видом заборони для виконання завдань кримінального провадження з метою остаточного вирішення питання про те, чи дійсно мала місце підробка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Враховуючи викладене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0006495 від 25.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 25.07.2018 року майно, а саме: на автомобіль «Ауді А4» р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони користування, розпорядження ним та його відчуження, протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали, залишивши за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 28-Б.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1