Постанова

Іменем України
26 червня 2018 року

м. Київ
справа № 443/1464/13-к

провадження № 51-533км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2017 року про перегляд вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2017 року вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

Вимоги, наведені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимоги про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зокрема, ОСОБА_6 вважає судові рішення незаконними та необґрунтованими, оскільки їх винесено з порушенням норм матеріального права та недотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Мотиви Суду
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку суду щодо нього за нововиявленими обставинами. Такі висновки мотивував тим, що обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження під час розгляду кримінального провадження по суті, де заявлені ним свідки, на пояснення яких він посилається як на підтвердження нововиявлених обставин, викликалися, але не з`явилися. А наведені в заяві обставини визнано судом першої інстанції такими, що мають характер повторного дослідження процесуальних дій досудового та судового слідства, події кримінального правопорушення, винуватості у вчиненні злочину, форми вини і мотивів скоєння злочину, оцінки доказів, покладених судом в основу вироку, правової кваліфікації. У зв`язку з цим визначені ОСОБА_6 нововиявлені обставини визнано судом першої інстанції такими, що не відповідають критеріям нововиявлених обставин у контексті вимог статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Суд апеляційної інстанції підтвердив правильність висновку суду першої інстанції. Зокрема, апеляційний суд виходив з того, що суду першої інстанції достовірно було відомо про громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали можливість реалізувати свої права відповідно до статті 66 КПК під час розгляду справи щодо ОСОБА_6 у 2014 році. У зв`язку з цим та з огляду на практику Європейського суду з прав людини ці обставини апеляційний суд визнав такими, які неможливо розглядати як нововиявлені обставини відповідно до частини 1 та пункту 5 частини 2 статті 459 КПК.
Перевіркою вказаних судових рішень та матеріалів кримінального провадження Суд не встановив спроможності доводів касаційної скарги ОСОБА_6 з огляду на таке.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 у своїй заяві, так само це вбачається і з касаційної скарги, вважав, що в нього є всі підстави звертатися із заявою за нововиявленими обставинами, оскільки вирок суду щодо нього набрав законної сили, тобто як це регламентовано у частині 2 статті 459 КПК.
Нововиявленими обставинами, на його думку, були показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обставини у яких йому не були відомі, та такі свідки були готові довести свої показання у суді.
Проте таких обставин під час дослідження у порядку глави 34 КПК судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не було підтверджено, оскільки про цих свідків було відомо під час кримінального провадження та, як правильно визнано судами, вони могли реалізувати своє право в суді під час надання показань.
Крім того, ОСОБА_6 під час провадження за нововиявленими обставинами намагався дослідити ті обставини, які вже встановлювалися доказами та досліджувалися судами під час розгляду кримінального провадження по суті обвинувального акта.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не передбачає повторного здобуття доказів та спростування наявних доказів у кримінальному провадженні.
Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають завданням, визначеним у главі 34 КПК.
Ураховуючи викладене, Суд вважає ухвали судів першої та апеляційної інстанцій законними і обґрунтованими. А тому касаційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2017 року про перегляд вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3