Справа №295/9976/18
УХВАЛА
Іменем України

16.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді……… ОСОБА_1 ,

секретаря…………………... ОСОБА_2 ,

з участю прокурора……….. ОСОБА_3 ,

представника установи…… ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, громадянина України,

про умовно-дострокове звільнення, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив звільнити його умовно-достроково.

Засуджений в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» поклався при вирішенні клопотання на розсуд суду, зазначив, що засуджений має 2 заохочення та одне стягнення.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, посилаючись на те, що засудженому адміністрацією ЖВК № 4 та спостережною комісією при Житомирському міськвиконкомі відмовлено в умовно-достроковому звільненні, а у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення неможливо.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.
Судовий розгляд клопотань про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, здійснюється за правилами судового розгляду, визначеними статтями 318380 КПК України, з чого випливає обов`язковість дотримання судом принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 28.07.2016 вироком Дарницького районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09.03.2017 за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 10.12.2014; кінець строку: 14.03.2020. Відбув 3/4 строку покарання 28.04.2018.

За час відбування покарання засуджений має 2 заохочення та одне порушення режиму тримання.

Як вбачається з протоколу № 10 від 25.05.2018, адміністрація ЖВК № 4 та спостережна комісія при Житомирському міськвиконкомі відмовила засудженому в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

За таких обставин, оскільки неможливо у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1