Справа № 755/1338/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області, м. Берегове, українки, громадянки України, без освіти, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні чотирьох малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, притягнена до кримінальної відповідальності слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та 28.09.2017 року кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом, рішення не прийнято,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 03 січня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Ігоря Шамо», за адресою: м. Київ, вул. Ігоря Шамо, 1/5, побачила раніше невідому ОСОБА_6 , у якої на плечах помітила рюкзак, після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося у рюкзаку потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих спонукань, непомітно для потерплої підійшла ззаду та розстебнула даний рюкзак, з якого непомітно для потерпілої, повторно, таємно викрала гаманець в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1 150 грн., 100 доларів США, що згідно з НБУ станом на 03.01.2018 року становить 2806 грн. 00 коп., банківські картки та дисконтні картки, які матеріальної цінності не представляють, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій матеріального збитку на суму 3956 гривень 00 копійок.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю та показала, що дійсно 03 січня 2018 року, приблизно о 14 год. 00 хв. перебувала на зупинці громадського транспорту «Ігоря Шамо», за адресою: м. Київ, вул. Ігоря Шамо, 1/5, де побачила потерпілу, у якої на плечах був одягнений рюкзак, в цей час у неї виник умисел на викрадення чужого майна, так, підійшовши до потерпілої ззаду, вона непомітно розстебнула рюкзак, з якого викрала гаманець з грошима. У подальшому була затримана працівниками поліції. У скоєному щиро кається, все викрадене було повернуто потерпілій. Зокрема, зазначила, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням письмових документів, а саме: постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.01.2018 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.01.2018 року, розписка потерпілої ОСОБА_6 про повернення майна, а також документів, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 .
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), й тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , вищезазначених даних про її особу, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинувачену обов`язки, визначені п.п.2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у справі, а саме: гаманець коричневого кольору, в середині якого знаходяться грошові кошти в сумі 1150 грн. купюрами 1 шт. номіналом 500 грн., 3 шт. номіналом 200 грн., 1 шт. номіналом 50 грн., 100 доларів США однією купюрою банківські картки та дисконтні картки, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у її власності.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя