Провадження №11-сс/772/360/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0002115 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання, одночасно визначено розмір застави в сумі 140 960 гривень, із покладенням на нього певних обов`язків в разі внесення застави.
в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, а саме в тому, що 23.05.2018 приблизно о 13:00год ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за допомогою автомобіля марки «Mitsubishi Carisma», державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Білорусь) під кермуванням ОСОБА_8 по вул. Івана Бевза у м. Вінниці на відкритій місцевості на узбіччі дороги поблизу будинку №4-а по вул. Івана Бевза у м. Вінниці, помітили автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому перебував раніше не знайомий їм ОСОБА_12 , після чого, підбурювані жагою до легкого збагачення, ОСОБА_8 з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усно домовились між собою про спільне вчинення таємного викрадення майна з автомобіля ОСОБА_12 , розподіливши при цьому ролі, вступивши таким чином у попередню змову на скоєння крадіжки чужого майна, поєднаної із проникненням до іншого володіння особи, а саме - автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , що має засоби охорони від доступу до нього сторонніх осіб (двері із замками та електронну сигналізацію) та в якому його володілець залишив на тимчасове зберігання належне йому майно.

Реалізуючи зазначену попередню змову та спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи відповідно до попередньо узгодженого плану та розподілених між собою ролей, 23.05.2018 приблизно о 13:00 год. ОСОБА_8 зупинив автомобіль марки «Mitsubishi Carisma», на якому він разом зі своїми спільниками пересувались неподалік від місця, де знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_12

ОСОБА_11 , вийшовши із автомобіля марки «Mitsubishi Carisma», направився до автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому перебував ОСОБА_12 та у момент, коли потерпілий виходив з транспортного засобу та зачиняв його за допомогою електронної сигналізації, за допомогою заздалегідь заготовленого електронного предмета скопіював сигнал відчинення та зачинення дверей автомобіля марки «DAEWOO».

Одночасно, ОСОБА_8 , відповідно до попередньо узгодженого плану, перемістив автомобіль марки «Mitsubishi Carisma», на якому він разом зі своїми спільниками пересувались, та зупинив його перед автомобілем марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державним номерним знаком НОМЕР_3 , який знаходиться перед автомобілем потерпілого .

За тим, ОСОБА_11 сів до автомобілю марки «Mitsubishi Carisma», де перебували його спільники.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, після того як ОСОБА_12 відійшов на певну відстань та втратив власний автомобіль з поля свого зору, ОСОБА_8 з ОСОБА_11 залишились у своєму автомобілі, здійснювали візуальне спостереження за подіями, що діються навколо та забезпечуючи можливість повідомлення спільника в разі викриття їх злочинних дій, таким чином, створивши умови для реалізації їх спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, а ОСОБА_10 у цей час, використовуючи електронний предмет, яким ОСОБА_11 раніше скопіював сигнал відчинення та зачинення дверей автомобіля марки DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , відчинив передні ліві двері зазначеного автомобіля, проник до його салону та за допомогою кнопки, яка знаходиться під водійським сидінням зліва, відкрив двері багажного відділення вказаного автомобіля.

Після чого, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію їх спільного з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, вийшов із салону автомобіля, належного ОСОБА_12 , підійшов до вже відчинених ним дверей багажного відділення вказаного автомобіля та взяв із зазначеного багажного відділення дві багажні сумки чорного кольору, всередині яких знаходилась відеокамерера марки «Panasonik Digital, video camera Recorder AG DV X100B», фотоапарат марки «Nikon FOTGA D 90», два обєктива до фотоапарата марки 1)NIKON SWM VR EDIF 64 2)NIKON AFSNIKKOR 18-108 mm 135-56GED, фотоспалах марки NIKON SPEED LIGHT-SB-700 та гроші в сумі 500 грн. (п`ятсот гривень), після чого закрив двері багажного відділення та, за допомогою раніше скопійованого ОСОБА_11 сигналом відчинення та зачинення дверей автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , зачинив передні ліві двері зазначеного автомобіля. Після чого, ОСОБА_10 разом із викраденим речами повернувся до автомобілю, де його чекали його спільники ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ..

Так, реалізувавши зазначену попередню змову та спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи відповідно до попередньо узгодженого плану та розподілених між собою ролей, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишили місце події, поїхавши на автомобілі марки «Mitsubishi Carisma», державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Білорусь) в напрямку вул. Коцюбинського у м. Вінниця, завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму близько 100 000 гривень.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову, із застосуванням особистого зобов`язання, посилаючись на необґрунтованість застосування тримання під вартою, оскільки слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного та наявність соціально стримуючих факторів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що хоча ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, не має постійного місця проживання на території України, ніде не працює, тобто відсутнє джерело існування, а відтак, перебуваючи на волі зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Посилання адвоката в своїй апеляційній скарзі на наявність у підозрюваного двох дітей та постійного місця проживання нічим не підтверджено та не може вплинути на обраний запобіжний захід.

Крім того, необхідно врахувати, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави та може спробувати переховуватися від органів слідства та суду, виїхавши за межі України.

Більш того, відсутність місця реєстрації і проживання на території України виключає можливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2018 про задоволення клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без змін.

Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: