Справа № 507/1728/16-к
Провадження № 1-кп/507/2/2018
Номер рядка звіту 5
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.09.2018 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника- адвоката
потерпілого ОСОБА_6 , представника
потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області , громадянина України , з вищою освітою ,не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого , не судимого , проживаючого в АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ,
03.06.2016 р. приблизно о 19.00 годині ОСОБА_4 та ОСОБА_8 випадково зустрілись за селом с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області з ОСОБА_6 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повертались на гужевій повозці з рибалки . Зустрівшись вони стали вживати спиртні напої , які залишились у ОСОБА_6 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_4 став неадекватно поводити себе по відношенню до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зриваючи з них головні убори , з приводу чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 стали штовхати один одного. ОСОБА_6 у даний конфлікт не втручався , стоячи осторонь. Після того як ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перестали штовхати один одного ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , схватив його за рукав куртки і розвернувши до себе умисно наніс останньому удар коліном правої ноги в пахову область , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді тупої травми мошонки - забою - розмізчення лівого яєчка, що призвело до його видалення. Зазначені тілесні ушкодження не були небезпечними для життя ні в момент їх спричинення , ні в наступному періоді , а викликали розлад здоров`я , пов`язаний зі стійкою втратою загальної працездатності менш ніж на одну третину ( а саме 15%) і за цим критерієм згідно з п.2.2.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»( 1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав і пояснив , що 03.06.2016 р. він з ОСОБА_8 поїхав кропити поле. За селом Гвоздавка Любашівського району вони зустрілись з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повертались з рибалки і які запропонували спільно з ними вжити спиртні напої. Під час їх спілкування ОСОБА_6 першим наніс йому удар в область голови , внаслідок чого він впав на землю, де ОСОБА_6 продовжив наносити йому удари. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він звернувся в Любашівський ВП , де було відкрите кримінальне провадження . Чому ОСОБА_6 проявив таку агресію відносно нього він не розуміє. Він не наносив удар ОСОБА_6 в область паху , про що свідчить те , що ОСОБА_6 самостійно пересувався після конфлікту .
Незважаючи на невизнання вини винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому діяння підтверджується слідуючими дослідженими в судовому засіданні доказами :
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив , що коли 03.06.2016 р. він з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повертались з рибалки на гужевій повозці, то за селом Гвоздавка Друга Любашівського району вони зустріли обвинуваченого та ОСОБА_11 і вирішили розпити разом горілку , яка у них залишилась. Після того як вони випили горілку ОСОБА_4 став вести себе неадекватно, а саме став зривати з них картузи . З цього приводу між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник конфлікт. Він у даний конфлікт не втручався В той момент , коли він стояв осторонь , до нього підійшов обвинувачений і шарпнув за одежу в області правої руки , розвернувши його до себе і наніс сильний удар коліном правої ноги в область його паху. Після чого вони схватили один одного за руки і впали на грунт таким чином , що ОСОБА_4 опинився знизу , а він зверху на ньому. В такому положенні вони деякий час боролись , поки їх не розборонили. Він відчув сильний біль в області паха. На шляху до села Гвоздавка Друга біль в області паха посилювався, з приводу чого він звернувся до Любашівської ЦРЛ , де його лікували декілька днів , а потім направили в Одеську лікарню , де йому видалили ліве яєчко.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив , що він ОСОБА_6 та ОСОБА_10 03.06.2016 р. повертались з рибалки на гужовій повозці . За селом Гвоздавка Друга вони зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які їхали на тракторі з бочкою . Вони запропонували їм випити горілки , яка у них залишилась. Після того як вони разом вжили горілку ОСОБА_4 став зривати головнц убори з їх голів . У нього виник конфлікт з ОСОБА_4 . Вони стали хватати один одного руками , але він постійно ухилявся від нападавшого на нього ОСОБА_4 і ОСОБА_4 через деякий час відійшов від нього і підійшов до ОСОБА_6 , який стояв осторонь і в конфлікт на втручався. ОСОБА_4 схватив за рукав куртки ОСОБА_6 і розвернувши його до себе, наніс удар коліном в пах. Після чого вони впали на землю і стали боротися в горизонтальному положенні, поки він, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не розтягли їх.
- показаннями , допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , які повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив , що після вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 зірвав з нього головний убор , але він з цього приводу не став з ним конфліктувати . Коли ж ОСОБА_4 зірвав картуз з голови ОСОБА_9 , у останнього з ОСОБА_4 виник конфлікт , в ході якого вони почали шарпати один одного. Коли ОСОБА_9 відійшов від ОСОБА_4 , то ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 ,схватив його за рукав і наніс коліном удар в пах. Після чого вони впали на землю , де між ними почалась бійка. Після того як їх розборонили ОСОБА_6 по дорозі додому скаржився на біль в області паху. Коли приїхали в село , ОСОБА_6 самостійно не міг злізти з підводи . З приводу отриманої травми він звернувся в лікарню.
-показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 батька потерпілого, який пояснив , що в день події йому зателефонувала невістка і сказала , що сина побив ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він погано себе почуває. Після чого вони звернулись до лікаря Ратушняка , який направив сина в Любашівську ЦРЛ. Через декілька днів було прийняте рішення направити сина в м. Одесу на консультацію. Після консультації з лікарями сину була проведена операція.
Даний свідок також пояснив, що після події до нього приходили батьки обвинуваченого і пропонували відшкодувати причинену шкоду , але згодом відмовились це зробити.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2016 р. ( а.п. 131) ;
- заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинений злочин ( а.п. 132);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 03.09.2016 р. та фототаблицею до нього , з якого видно , що в присутності понятих потерпілий розповів і показав як саме обвинувачений наніс йому удар коліном в область паху. З даного протоколу вбачається , що ОСОБА_4 в ході конфлікту шарпнув за праву руку ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_13 розвернувся обличчям до ОСОБА_4 . В цей момент ОСОБА_4 наніс удар коліном правої ноги в пахову область ОСОБА_6 . Після чого вони впали на землю , де між ними почалась бійка ;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 28.10.2016 р. та фототаблицею до нього , з якого видно , що в присутності понятих даний свідок розповів і показав як саме обвинувачений наніс удар коліном в область паху ОСОБА_6 . З даного протоколу вбачається , що ОСОБА_4 в ході конфлікту шарпнув за праву руку ОСОБА_6 і розвернувши до себе ОСОБА_13 наніс удар коліном правої ноги в пахову область ОСОБА_6 . Після чого вони впали на землю , де вони стали боротись поки їх не розтягнули ;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 28.10.2016 р. та фототаблицею до нього , з якого видно , що в присутності понятих даний свідок розповів і показав як саме обвинувачений наніс удар коліном в область паху ОСОБА_6 . Даний протокол повністю узгоджується з протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_9 ;
- висновком експерта № 20 від «2».08.2016 р. , з якого вбачається , що у потерпілого був виявлений забій лівого яєчка , який утворився внаслідок травматичної дії тупим предметом, лікований оперативним шляхом , а саме його видалення з подальшим судово-гістологічним дослідженням тканини видаленого яєчка та відноситься згідно з п.2.2.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»( 1995 р.) до тілесних ушкоджень середньої тяжкості як зв`язане зі стійкою значною втратою загальної працездатності на 15% ( а.п. 161-162)
- висновком експерта № 47/1 від 20.07.2017 р. , у якому зазначено , що забій лівого яєчка потерпілого утворився внаслідок травматичної дії тупим предметом , яким могло бути коліно людини можливо в строк та при обставинах вказаних потерпілим , а саме 03.06.2016 р.
Враховуючи локалізацію тілесного ушкодження ОСОБА_6 по відношенню до нападника вірогідніше всього міг знаходитись в вертикальному, горизонтальному чи близьких до цього положеннях передньою частиною тіла. Після отримання вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_6 міг здійснювати цілеспрямовані дії та самостійно пересуватись ( а.п. 177-178);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 16.07.2018 р. , з якого вбачається , що потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми мошонки - забою - розмізчення лівого яєчка, що призвело до його видалення. Зазначені тілесні ушкодження не були небезпечними для життя ні в момент їх спричинення , ні в наступному періоді , а викликали розлад здоров`я , пов`язаний зі стійкою втратою загальної працездатності менш ніж на одну третину ( а саме 15%) і за цим критерієм згідно з п.2.2.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»( 1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості ( а.п. 199 );
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає , що винуватість обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків , передбачених у статті 121 цього Кодексу , але таке , що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину .
Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спробу уникнути від покарання за вчинене діяння.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_8 кума обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив , що після того як хлопці випили горілки він зробив зауваження ОСОБА_6 з приводу того , що його телята заходять на поле батька. ОСОБА_4 підтримав його . Коли ОСОБА_4 відійшов до трактора , то до нього підійшов ОСОБА_6 і наніс йому удар кулаком в обличчя , від чого ОСОБА_4 впав на землю. Після чого ОСОБА_6 став наносити ОСОБА_4 удари. Коли він зробив спробу відтягти ОСОБА_6 . ОСОБА_14 та Діденкул його не пускали. Однак йому вдалось вирватись від них і відтягнути ОСОБА_6 від ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_6 з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 поїхали на підводі в село.
Дані показання були спростовані в ході одночасних допитів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .. В ході даних допитів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 послідовно і впевнено розповіли про обставини бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Показання ОСОБА_8 також спростовуються висновками експертів , досліджених в судовому засіданні , зокрема висновком експерта № 47/1 від 20.07.2017 р. , у якому зазначено , що забій лівого яєчка потерпілого утворився внаслідок травматичної дії тупим предметом , яким могло бути коліно людини можливо в строк та при обставинах вказаних потерпілим , а саме 03.06.2016 р.
Суд не бере до уваги такий аргумент обвинуваченого , що самостійне пересування потерпілого після конфлікту свідчить про те , що він не міг причинити йому вказане тілесне ушкодження , оскільки відповідно до висновку експерта № 47/1 від 20.07.2017 р. після отримання вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_6 міг здійснювати цілеспрямовані дії та самостійно пересуватись
Суд не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_5 відносно того , що відкриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 , де він є потерпілим , являється обставиною , яка перешкоджає суду у розгляді даного кримінального провадження. Відповідно до закону суд розглядає кримінальне провадження відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Прокурор в судовому засіданні пояснив , що кримінальне провадження , відкрите за заявою ОСОБА_4 , в даний час закрите органом досудового розслідування. Як було встановлено в судовому засіданні після нанесення удару ОСОБА_4 . ОСОБА_6 між ними почалась бійка , в ході якої ОСОБА_6 міг причинити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , але ця обставина ніяким чином не впливає на вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_4 в умисному причиненні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання .
Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.
Суд враховує такі дані про особу обвинуваченого як першу судимість, позитивну характеристику за місцем проживання , незнаходження на обліку у лікаря нарколога та лікаря- психіатра, наявність на утриманні малолітньої дитини , а також позицію потерпілого , який в судовому засіданні заявив , що підтримує прокурора , який в свою чергу просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є особою, яка на день набрання чинності цим Законом має малолітню дитину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 р.»
Потерпілий в судовому засіданні заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд при вирішенні клопотання обвинуваченого щодо застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 р.» виходить із слідуючого.
В силу п. «в» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання особи, не позбавлені
батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Як видно з дослідженого судом свідоцтва про народження обвинувачений має малолітнього сина ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинувачений не позбавлений батьківських прав відносно свого сина.
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може
бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 Закону).
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають неповнолітніх дітей.
Вказаний злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 03.06.2016 р., тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії. Цивільний позов потерпілого до обвинуваченого в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3708 грн. гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріальні збитки підтверджуються відповідними квитанціями ( а.п. - 18)
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості моральних страждань позивача, дійшов висновку, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, що виразилась у фізичних, душевних стражданнях та порушенні звичайного режиму його життя, однак вважає, що розмір моральної шкоди визначений позивачем у розмірі 250000 гривень є завищеним.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 200000 гривень , стягнувши її з обвинуваченого на користь потерпілого.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.368, 370, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України , і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки .
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну злочином матеріальну шкоду у розмірі 3708 гривень, моральну шкоду в сумі 200000 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любашівський районний суд Одеської області .

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому після його проголошення.

суддя ОСОБА_1