Справа № 731/160/18
Провадження № 1-кп/731/13/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000273 від 1 грудня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Варва Чернігівської області, жительки АДРЕСА_1 , працюючої керівником відділу кадрів СТОВ «Придніпровський край», освіта вища, одруженої, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 23 грудня 2016 року в денну пору доби, перебуваючи в приміщенні Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, що знаходиться в смт. Варва Чернігівської області, вул. Пилипенка, 3, реалізовуючи свій злочинний умисел на підроблення офіційного документу, при заповненні заяви про реєстрацію місця проживання, яка є офіційним документом, оскільки являється додатком № 6 до «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, у графі 2 «Згода власника/співвласника житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання у житлі» власноручно виконала рукописний напис «згоден», підробила підпис ОСОБА_6 , та власноручно виконала рукописний напис « ОСОБА_6 , паспорт серія НОМЕР_1 Варвинський РВУ МВС від 10.01.1999 р.» від імені свого чоловіка ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в підробці офіційного документу з метою його використання підроблювачем, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.

Після цього 23 грудня 2016 року ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, для реєстрації власного місця проживання, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, який надає право або звільняє від обов`язків, під час реєстрації свого місця проживання, в приміщенні Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, що в смт. Варва Чернігівської області, вул. Пилипенка, 3, діючи з корисливих мотивів, для підтвердження права на реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , надала спеціалісту першої категорії відділу організаційно-кадрової роботи та з юридичних питань Варвинської селищної ради ОСОБА_7 завідомо підроблений документ, а саме, заяву про реєстрацію місця проживання, де у графі № 2 «Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі» нею було власноручно виконано рукописний напис «згоден», підроблено підпис ОСОБА_6 , та власноручно виконано рукописний напис « ОСОБА_6 паспорт серія НОМЕР_1 Варвинським РВУ МВС від 10.01.1999 р.» від імені свого чоловіка ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

24 квітня 2018 року між прокурором Варвинського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000273, та підозрюваною ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно цієї угоди ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Розглянувши угоду в підготовчому судовому засіданні та перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, роз`яснивши обвинуваченій наслідки укладення угоди, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, які підтримали її в судовому засіданні та наполягають на її затвердженні, суд прийшов до переконання про затвердження угоди про визнання винуватості з таких підстав.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує те, що ОСОБА_5 вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, розуміє наслідки її укладення та затвердження, те що угода відповідає вимогам ст. 468-473 КПК України, переконався у добровільності укладення угоди, тобто що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. За таких обставин суд приходить до переконання про достатність підстав для її затвердження та винесення вироку на підставі угоди прокурора та підозрюваної. При цьому суд враховує характер та тяжкість вчинених злочинів, особу винної, те, що вона має постійне місце проживання та роботи, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчинені злочинів, а тому вважає, що покарання у виді штрафу буде достатнім та необхідним для її виправлення.

Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченої та її захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона на момент набрання цим Законом сили має на утриманні неповнолітнього сина.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечує щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або неповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Дія Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Перешкод щодо застосування відносно ОСОБА_5 амністії немає. Амністія відносно неї раніше не застосовувалася.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила злочини невеликої тяжкості до набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» законної сили, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно нього не позбавлена, її клопотання про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році», а також відсутність обставин, при наявності яких амністія не застосовується, суд вважає за необхідне звільнити її від відбування покарання.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. 314, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про винуватість від 24 квітня 2018 року, укладену між прокурором Варвинського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. "в" ст. 1, ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та ОСОБА_5 .

Суддя ОСОБА_1