10.07.2018 Справа № 756/7592/18
№ 1-кп/756/971/18
У Х В А Л А
іменем України
10 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Требухів Броварського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1. вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 30.10.1993 за ч. 2 ст. 183-2 КК України в редакції 1960 року, до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі; 2. вироком Крюковського районного суду м. Кременчуга Полтавської області від 26.10.1996 за ст. 94 КК України в редакції 1960 року, до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі;
встановив:
16.03.2018, близько 21 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні палати №1 Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, що за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 68, у результаті конфлікту з ОСОБА_6 , взяв ніж та наніс ним останньому два удари в область грудної клітини чим спричинив проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа та правобічного гемопоневматораксу, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив обставини зазначені у клопотанні, однак пояснив, що вважає, що насправді позбавив життя потерпілого. Також, ОСОБА_5 пояснив, що є психічно здоровим та не потребує застосування стосовно нього примусових заходів медичного характеру.
Прокурор та захисник в судовому засіданні підтримали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 .
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами: протоколом огляду місця події від 16.03.2018, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2018, протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим від 11.04.2018, протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком від 22.03.2018, висновком експерта про проведення судово-медичної експертизи стосовно потерпілого №804-е від 23.05.2018, висновком експерта про проведення судово-медичної (криміналістичної) експертизи одягу № 105-МК від 06.06.2018.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд вважає, що органом досудового розслідування його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, нанесення тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 386 від 12.06.2018, встановлено, що ОСОБА_5 , у період вчинення правопорушення, страждав хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдний сисиндром, дефектний стан (F 20.00), які позбавляли та позбавляють його на даний час, здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку із чим останній потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_5 для себе або інших осіб, суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із посиленим наглядом.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
До вступу ухвали в законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» змінити на поміщення до психіатричного закладу Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №3 (Київська обл. смт. Глеваха, вул. Павлова,7).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва.
Суддя: ОСОБА_1