Номер провадження 11-кп/775/50/2018

№ 11-кп/775/50/2018 суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баку, Азербайджанської Республіки, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, 2013 року народження, до арешту займаючого посаду голови Красноторської селищної ради м. Краматорська Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якого визнано винним за ч.1 ст.258-3 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ВСТАНОВИЛА:

За вказаним вироком обвинуваченим ОСОБА_9 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України, за наступних обставин.

У період часу з квітня 2014 року по червень 2014 року, точна дата органами досудового розслідування не встановлена, громадянин України ОСОБА_9 , діючи умисно на території м. Краматорськ Донецької області, за власною ініціативою сприяв діяльності самопроголошеної «Донецької народної республіки», утвореної 07.04.2014 у м. Донецьку, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст. ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом), тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Завідомо для ОСОБА_9 учасники вказаної терористичної організації з моменту її створення систематично вчиняли на території України терористичні акти, здійснювали залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування України, вчиняли інші тяжкі й особливо тяжкі злочини, що призводило до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні.

ОСОБА_9 , усвідомлював, що основною метою діяльності терористичної організації «ДНР» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР» на території Донецької області в порушення порядку, встановленого ст.ст. 2, 73 Конституції України.

Вказана терористична організація завідомо для ОСОБА_9 є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що були у вказаних блоках.

При цьому на керівників та учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу, на представників політичного блоку покладається організація збору та отримання матеріальної та фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

«ДНР» завідомо для ОСОБА_9 має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, ОСОБА_9 , у вказаний період часу за власною ініціативою, діючи з метою сприяння злочинній діяльності терористичної організації «ДНР» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України сприяв діяльності терористичної організації «ДНР» шляхом надання учасникам силового блоку (не передбачених законом збройних формувань) терористичної організації «ДНР» відомостей щодо осіб, які не підтримують злочинну діяльність зазначеної терористичної організації та виступають за територіальну цілісність України з метою подальшого незаконного позбавлення волі осіб, які не є прихильниками зазначеної терористичної організації, не підтримували погляди останніх щодо відокремлення території Донецької області від складу України всупереч порядку, встановленому Конституцією України.

При цьому ОСОБА_9 , діючи з єдиним умислом на неодноразове сприяння діяльності терористичної організації «ДНР», усвідомлював, що терористична організація «ДНР», діяльності якої він сприяє, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у проведенні Антитерористичної операції.

Так, ОСОБА_9 , займаючи посаду голови Красноторської селищної ради м. Краматорськ Донецької області, 28 травня 2014 року, діючи умисно, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України здійснив сприяння діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», що виразилося у передачі у зазначений період часу її представникам, а саме, так званому голові антикризового комітету «Донецької народної республіки» у м. Краматорськ ОСОБА_12 , активному члену терористичної організації, відомостей щодо осіб, які не підтримують злочинну діяльність зазначеної терористичної організації та виступають за територіальну цілісність України. На підставі отриманої від ОСОБА_9 інформації невстановлені представники терористичної організації «Донецька народна республіка» з метою здійснення фізичного та психологічного впливу на осіб, які виступають проти діяльності терористичної організації, у вказаний період часу здійснили викрадення та незаконне позбавлення волі мешканців с. Красноторка м. Краматорськ ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вказані особи виступали проти порушення територіальної цілісності України та проти створення, так званої «Донецької народної республіки», не були прихильниками зазначеної терористичної організації та не підтримували поглядів щодо відокремлення території Донецької області від складу України всупереч порядку, встановленому Конституцією України.

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_9 , у період з 29 травня 2014 року по 06 червня 2014 року ОСОБА_13 , та по 13 червня 2014 року ОСОБА_14 перебували проти власної волі у підвальному приміщенні, захопленої представниками терористичної організації будівлі Краматорського МРВ УСБУ в Донецькій області, де піддавалися фізичному та психологічному насиллю з боку представників терористичної організації за вчиненні дії з не підтримки діяльності по створенню, так званої «Донецької народної республіки».

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просить вирок суду скасувати, винести новий вирок, яким його виправдати. На обґрунтування своїх вимог вказує, що кримінальне провадження повністю сфальсифіковано, суд першої інстанції розглядав справу однобічно, не допитав всіх свідків, про допит яких були заявлені клопотання. Не було взято до уваги, що свідок ОСОБА_13 , надав суперечливі свідчення. У вироку пояснення свідків викладені неправильно. По справі не доведено, що він співробітничав з владою «самопроголошеної ДНР». Також суд не врахував, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обмовили його, оскільки між ними раніше склалися неприязливі стосунки та що головні свідки обвинувачення були активними учасниками незаконних дій у травні 2014 року у м. Краматорську Донецької області. Суд першої інстанції не прийняв докази його невинуватості, а саме той факт, що він займає активну проукраїнську позицію, займався волонтерської діяльністю та активно надавав матеріальну допомогу Збройним силам України. Посилання суду першої інстанції на доказ його вини тільки на лист, який він написав, не може бути доказом його вини у сприянні діяльності терористичної організації, оскільки не встановлено, як саме цей лист був наявним у свідка ОСОБА_14 . В суді першої інстанції були порушені його процесуальні права, а саме не роз`яснена суть обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , оскільки останні у травні 2014 року об`єднались у злочинне угруповання для повалення законної влади у м. Краматорську Донецької області, а свої протиправні дії здійснювали в тому числі на території Красноторської селищної ради. Крім того, вказані особи вчиняли незаконні дії щодо майна ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ». Суд першої інстанції не врахував мотивів та підстав написання ОСОБА_9 листа до представників терористичної організації і що останній діяв у стані необхідної оборони.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 , які прохали задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду, за таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме щодо незазначення та недоведення мотиву злочину, заслуговують на увагу з огляду на таке.

У ст. 91 ч. 1 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він, займаючи посаду голови Красноторської селищної ради м. Краматорська Донецької області, 28 травня 2014 року, діючи умисно, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України здійснив сприяння діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», що виразилося у передачі у зазначений період часу її представникам, а саме, так званому голові антикризового комітету «Донецької народної республіки» у м. Краматорську ОСОБА_12 , активному члену терористичної організації, відомостей щодо осіб, які не підтримують злочинну діяльність зазначеної терористичної організації та виступають за територіальну цілісність України.

Однак, судом не надано жодної оцінки показанням обвинуваченого в тій частині, що стосується мотивів та підстав написання ОСОБА_9 листа до «голови антикризового комітету «ДНР» ОСОБА_12 , не надано належної правої оцінки даним щодо звернення керівництва ПрАТ «АПК-Інвест» до «голови антикризового комітету «ДНР» ОСОБА_12 щодо блокування діяльності підприємства представниками «Територіальної громади Краматорська» ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими; доводам захисту щодо діяльності «Територіальної громади м. Краматорська» в зазначений період; не проаналізовано та не досліджено обставини, як і яким чином було проведено вилучення зазначеного листа з огляду на рапорт оперуповноваженого ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 42) та показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у судовому засіданні з цього приводу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд не виклав у вироку мотивів прийнятого рішення, які б ґрунтувалися на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.

Вирок суду взагалі не містить посилання на подані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази, аналізу й оцінки таких доказів, суд обмежився формальною вказівкою на те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується доказами, наведеними у вироку.

Тобто, судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону щодо доказування мотиву і мети злочину та зазначення його у мотивувальній частині вироку.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, що відповідно до ст. 412 ч. 1 КПК України є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_9 .

Висновки колегії суддів узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду по справі № 466/9158/14-к (постанова від 01 березня 2018 року).

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Умотивованість рішення/вироку означає, що суд чітко та зрозуміло зазначає мотиви, факти та підстави, за якими ухвалюється рішення/вирок, норми територіального та процесуального права, які ним застосовані, та врахування пояснень сторін. Це дає змогу суспільства здійснити контроль над рішенням (рішення у справі «Серявін та інші проти України від 10 лютого 2011 року), а сторонам мати можливість його коректного оскарження, оскільки без цього не може йтися про справедливий суд. Умотивованість рішення є проявом принципу належного здійснення правосуддя (рішення у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року). Умотивованість рішення пов`язана з усіма іншими процесуальними гарантіями права на справедливий судовий розгляд, оскільки саме вмотивоване рішення дозволяє зрозуміти, що сторони були належним чином вислухані, а їх докази досліджені (реалізований принципи змагальності сторін, їх рівності) (рішення у справі «Кузнецова та інші проти Росії» від 09 січня 2014 року). Ігнорування важливих показань і доказів вважається порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року).

Разом із тим, що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі про відсутність юридичних підстав для застосування щодо ОСОБА_9 ст. 258-3 ч. 1 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі - Закон), а також ст. 28 КК України - це стійке об`єднання трьох і більше осіб, створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснюється розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки та вчинення терористичних актів. Достатнім для визнання організації терористичною є те, що якщо хоча б один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону, а також ст. 28 КК України терористична діяльність - це діяльність, яка охоплює планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів, підбурювання: до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організацію незаконних збройних формувань, злочинних угрупувань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів; так само як і участь у таких актах, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, пропаганду й поширення ідеології тероризму, фінансування та інше сприяння тероризму.

Встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону ознак певної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або невчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. При цьому таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів.

За змістом ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.258-3 КК України скасувати,

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: