АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2018 р. про повернення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 15.03.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0003703 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою скасувати оскаржувану ним постанову слідчого від 15.03.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0003703 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого від 15.03.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0003703 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні не є заявником або потерпілим, а отже не входить до визначеного п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України кола осіб, що можуть оскаржити постанову слідчого про його закриття.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_6 наводить аргументи, які, на його думку, свідчать про незаконність і необгрунтованість оскаржуваної ним постанови слідчого від 15.03.2018 р. Щодо оскаржуваної ухвали слідчого судді від 11.07.2018 р. вказує, що вона також є незаконною і необґрунтованою з огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять заяви будь-якої особи про вчинений злочин, а також приймаючи до уваги, що він зробив усне повідомлення про злочин на місці пригоди.

Крім того вказує, що положеннями ч. 1 ст. 60 КПК України не передбачена обов`язковість письмової форми повідомлення про вчинений злочин для набрання особою статусу заявника у кримінальному провадженні, а також тільки він міг повідомити про злочин, оскільки тільки він знав про отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що перебували в його автомобілі, а ОСОБА_9 про ці обставини не був і не міг бути обізнаним.

ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами та матеріалами кримінального провадження № 0003703, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається у випадку, якщо вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0003703, воно було внесене до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_9 від 11.11.2017 р. про дорожньо-транспортну пригоду, яка містила посилання на те, що у зв`язку з нею йому заподіяні тілесні ушкодження (к.п. № 0003703 а.с. 1, 3, 42), а отже саме дана особа є заявником у вказаному кримінальному провадженні. ОСОБА_6 такого статусу не має, а його доводи про те, що він усно повідомляв про подію злочину, не мають будь-якого підтвердження та не спростовують того, що, як вбачається з матеріалів справи, відомості про дане кримінальне провадження були внесені до ЄРДР на підставі заяви іншої особи.

Також із матеріалів кримінального провадження № 0003703 не вбачається, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування у ньому звертався до слідчого із заявою в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України про залучення його до провадження як потерпілого, як не додані докази цього і до апеляційної скарги, а отже відсутні підстави для висновку про набуття ОСОБА_6 у встановленому процесуальним законом порядку прав і обов`язків потерпілого.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з висновками слідчого судді, вважає, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003703 не має ані статусу заявника, ані статусу потерпілого, а отже він не входить до кола осіб, що за правилами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України наділені правом оскарження постанови слідчого про його закриття. Таким чином, рішення слідчого судді про повернення з цієї підстави скарги ОСОБА_6 є законним і обґрунтованим.

У зв`язку з вищенаведеним доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2018 р. про повернення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 15.03.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0003703 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4