АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 747/356/18 Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/740/18 ОСОБА_1
категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
суддів:ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретаріОСОБА_6
за участі прокурораОСОБА_7
захисника обвинуваченогоадвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Острогірське, Врадіївського району Миколаївської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 16.03.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.05.2018 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Початок строку відбуття покарання обчислено з дня його затримання - 25 лютого 2018 року о 18.30 год. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення з 25.02.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати та речові докази.
Суд встановив, що 24.02.2018 року близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_9 , не маючи посвідчення водія та достатніх навиків управління транспортним засобом, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_1 , по вул. Центральна, с. Новопавлівка, Врадіївського району, на перехресті неподалік будинку №2, не вибрав безпечної для руху швидкості, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив необережність, не впорався з керуванням, допустив виїзд з дороги в кювет, глибиною до двох метрів, з подальшим контактуванням передньою частиною автомобіля з ґрунтом, чим порушив вимоги п.п. 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть пасажира цього автомобіля ОСОБА_10 , який помер від отриманих ним в результаті цієї пригоди травм . При цьому, ОСОБА_9 в порушення вимог п. 2.10 «а», «г», «д» Правил дорожнього руху України, не повідомив про ДТП в орган поліції.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2016 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд при призначенні покарання належним чином не врахував щире каяття ОСОБА_9 у вчиненні злочину, думку потерпілого та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та якого захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Колегією суддів встановлено, що правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, за який його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються.
Дії ОСОБА_9 за ст. 286 ч.2 КК України кваліфіковані вірно.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.
Так, згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини його вчинення, а саме той факт, що ОСОБА_9 не маючи посвідчення водія та достатніх навиків, керуючи транспортним засобом, не обрав безпечної швидкості для руху та допустив порушення одночасно декількох пунктів Правил дорожнього руху, через що загинула людина, після чого з місця пригоди зник та не повідомив про ДТП поліцію, що значно підвищує як суспільну небезпечність особи винного так і суспільну небезпечність вчиненого злочину.
Посилання в апеляційній скарзі на думку потерпілого як на підставу для пом`якшення покарання, не є переконливим, оскільки обставиною, що пом`якшує покарання може бути визнано лише таку обставину, яка тісно пов`язана із вчиненням злочину, і за наявності якої особа, яка вчинила злочин заслуговує на поблажливе ставлення до себе.
Тому сам факт поблажливої позиції потерпілого не зобов`язує суд до призначення більш м`якого покарання. При цьому, щире каяття обвинуваченого та думку потерпілого враховано судом призначенні покарання і ОСОБА_9 призначено основне покарання за ст. 286 ч. 2 КК у розмірі, ближче до мінімального.
Крім того, суд належним чином врахував відомості про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, вчинив злочин в період непогашеної судимості та під час іспитового строку за попереднім вироком і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців без призначення додаткового покарання в зв`язку з відсутністю у обвинуваченого посвідчення водія та остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років без призначення додаткового покарання, оскільки саме такий вид і міра покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не знаходить.
На підставі викладеного, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а вирок суду таким, що має бути залишений без змін.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.05.2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення.

Судді: три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_3