В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 22.08.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка, Красноградського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 22.03.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт (вирок не виконано),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи засудженими 22.03.2018 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годи громадських робіт (вирок набрав законної сили 24.04.2018 року), будучи належним чином повідомленим про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт 21.05.2018 року Магдалинівським районним сектором з питань пробації та отримавши направлення для відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт від 21.05.2018 року до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в період з 21.05.2018 року по 21.08.2018 року без поважних причин до відбування покарання у виді 200 годи громадських робіт не приступив.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав суду, що 22.03.2018 року був засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годи громадських робіт, 21.05.2018 Магдалинівським районним сектором з питань пробації був повідомленим про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, отримав направлення до Личківської сільської ради, яке самостійно відніс туди. Проте до відпрацювання 200 годин громадських робіт не приступив так як не хотів працювати та не серйозно віднісся до цього. В тому, що трапилося розкаюється.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає: рецидив злочинів.

При обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

Так, в матеріалах справи міститься довідка-характеристика на ОСОБА_4 видана Личківською сільською радою, з якої вбачається, що останній проживає без реєстрації в сім`ї матері в АДРЕСА_2 , за час проживання ніде не працював та не працює, безвідповідальний, оскільки для відпрацювання громадських робіт до сільської ради не з`явився. Згідно відомостей лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває на обліку, інвалідності не має. Також мається довідка-характеристика видана Перещепинською міською радою, з якою встановлено, що ОСОБА_4 проживав в м. Перещепине зі співмешканкою, тимчасово не працює, сусідами характеризуються як неконфліктна людина, у вживанні алкогольних та наркотичних речовин не помічений.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року у виді 200 годин громадських робіт, із застосуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, до покарання, обраного ОСОБА_4 за даним вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року у виді 200 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) місяця 25 (двадцяти п`яти) днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1