Справа № 460/1791/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2018м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові справу на підставі обвинувального акта по кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000197 від 09.09.2017 року та угоди про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, має неповнолітню дитину на утриманні, перебуває на 2 групі інвалідності, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

14.05.2017 приватному підприємцю ОСОБА_5 що здійснює роздрібну торгівлю поза магазинами, торгівлю спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах та діяльність посередників, що спеціалізується в торгівлі іншими товарами стало відомо про необхідність закупівлі військовою частиною НОМЕР_1 інвентарю для водних видів спорту та з цього часу в останнього виник злочинний умисел на надання неправомірної вигоди службовим особам військової частини НОМЕР_1 , зокрема помічнику командира з фінансово - економічної роботи - начальнику служби майору ОСОБА_6 , за вплив на командира військової частини щодо підписання з ним, ОСОБА_5 , договорів поставки інвентарю для водних видів спорту до військової частини НОМЕР_1 та вчасного перерахунку коштів за поставлений у військову частину інвентар.
Упродовж червня-вересня 2017 року, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел на надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, неодноразово звертався до помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 та пропонував надати йому, ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у розмірі 50 тис. грн., за сприяння в укладенні та підписанні з ним договорів поставки інвентарю для водних видів спорту до військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 960 000 грн. та вчасного перерахунку коштів за поставлений у військову частину НОМЕР_1 спортивного інвентарю.

08.03.2007 ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , з метою викриття його злочинної діяльності звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та погодився на пропозицію щодо надання йому, ОСОБА_6 , неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
У подальшому, 03.11.2017 ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел на надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_6 за вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави - командира військової частини НОМЕР_1 , щодо позитивного прийняття рішення в укладенні та підписанні між ним та військовою частиною договорів поставки інвентарю для водних видів спорту до військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 960 000 грн., а також вчасний перерахунок коштів за поставлений у військову частину інвентар, переслав кур`єрською службою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ім`я ОСОБА_6 банківську картку для виплат ПАТ КБ «Приват Банку» № НОМЕР_2 , з пін кодом до неї і з грошовими коштами - неправомірну вигоду в розмірі 24776, 94 грн.
21.03.2018 ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення ообою, уповноважено на виконання функцій держави, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у службовому кабінеті помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 №24, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 надав помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 другу частину, раніше обумовленої, неправомірної вигоди у розмірі 13 тис. грн. та 200 доларів США за вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави - командира військової частини, щодо позитивного прийняття рішення в укладенні та підписанні між ним та військовою частиною договорів поставки інвентарю для водних видів спорту до військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 960 000 грн., а також вчасний перерахунок коштів за поставлений у військову частину спортивний інвентар.
Цього ж дня, надана ОСОБА_5 неправомірна вигода ОСОБА_6 у розмірі 13 тис. грн. та 200 доларів США виявлена та вилучена під час проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_6 .
Таким чином, приватний підприємець ОСОБА_5 у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючийого суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надавав помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 грошові кошти в загальному розмірі 37 776, 94 гривень та 200 доларів США за вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави - командира військової частини НОМЕР_1 , щодо позитивного прийняття рішення в укладенні та підписанні між ним та військовою частиною договорів поставки інвентарю для водних видів спорту до військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 960 000 грн., а також вчасний перерахунок коштів за поставлений у військову частину спортивний інвентар, а саме: 03.11.2017 ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 24776,94 грн., а 21.03.2018 у розмірі 13 тисяч гривень та 200 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив надання неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України.
До початку підготовчого судового засідання, 27.04.2018 між прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, яку додано до матеріалів кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України, зобов`язується сплатити на користь держави судові витрати за проведення криміналістичної судово-технічної експертизи друкарських форм, що становить 2860, 00 грн. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривен. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369-2 КК України, в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 369-2 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і

подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.369-2 КК України, оскільки він, вчинив надання неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує наявність декількох пом`якшуючих обставин, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є інвалідом 2-ї групи, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання у виді штрафу.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави 2860 грн. за проведення експертного дослідження.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2018 р. у кримінальному провадженні № 00000197 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень .
Скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м Львова від 27.03.2018 на банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ "ПриватБанк" та грошові кошти у сумі 4776,94 грн., 33 000 грн. та 200 доларів США.
Речові докази по справі грошові кошти у сумі 37776,94 гривен, та 200 доларів США, які зберігається у банківській скриньці АТ КБ "ПриватБанк" конфіскувати в дохід держави.
Речові докази по справі банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ "ПриватБанк", аркуш картонного паперу з написом "Pin 7608" які зберігається у банківській скриньці АТ КБ "ПриватБанк" - знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2860 грн. за проведення експертного дослідження, проведеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .