Провадження № 274/648/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/423/18

06.07.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чкаловська Республіки Таджикистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 307 КК України.

в с т а н о в и в :
06.02.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.18 за № 0000033.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час.

Адвокат та обвинувачений заперечили проти клопотання прокурора, захисник заявила зустрічне клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт чи особисте зобов`язання, оскільки відпала потреба у такому суворому запобіжному заході як тримання під вартою. Обвинувачений ніяким чином не перешкоджав встановленню істини у справі, має постійне місце проживання та власницею будинку надано письмову згоду, щоб домашній арешт виконувався за цією адресою, ризики, що обвинувачений може вплинути на свідків чи знищити докази відсутні, досліджені вже всі докази, прокурор не наводить жодних доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою, як і формальне посилання суду на існування ризиків для такого продовження, про що свідчать чисельні рішення Європейського суду з прав людини, які мають бути враховані судом. На даний час у СІЗО відсутня медична частина, що унеможливлює отримання медичної допомоги обвинуваченим.

Заслухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу (як і при будь-якому застосуванні положень однієї Особливої частини кодексу, норми з іншої Особливої частини Кодексу підлягають застосуванню з врахуванням положень тієї Особливої частини, що регулює певну стадію). Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 16 січня 2018 року, 14.03.18 та 14.05.18 строк тримання під вартою продовжувався на два місяці. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 176-178, 183, 194 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Судом було встановлено, що в своїй сукупності тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється обвинувачений, конкретні обставини кримінального правопорушення, а також суспільна небезпечність злочину, направленого проти здоров`я нації, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_5 . Ухвали суду чинні.

ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватись у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків не змінились з часу застосування запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків (предмет судового розгляду відповідно до ст. 199 КПК України). Доводи захисту про те, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, стан його здоров`я та здоров`я сина були предметом оцінки суду при обранні запобіжного заходу, і ці обставини не змінились з часу обрання запобіжного заходу, ризики, які слугували для обрання тримання під вартою залишились незмінними, ОСОБА_5 так і є раніше неодноразово судимою особою, в тому числі за злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та тяжких насильницьких злочинів, свідки злочину мають одне місце проживання з обвинуваченим, і враховуючи заявлену позицію, та, особливо досліджені в ході судового розгляду докази, при звільненні обвинуваченого з-під варти зможуть узгодити свої показання. Обвинувачений раніше неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за злочини, пов`язані зі злісним ухиленням від виконання своїх обов`язків як учасника кримінального процесу, досліджені докази вказують на можливість його причетності після вкрай короткого терміну з часу звільнення з місць позбавлення волі до чисельних неправомірних дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин в місця позбавлення волі, тобто в ході судового розгляду встановлено і появу нового ризику - можливості як вчинення, так і приховування інших злочинів. Європейський суд з прав людини ніяким чином не забороняє утримувати особу під вартою, але при цьому звичайно звертає увагу на порушення прав людини, якщо тримання особи під вартою відбувається на формальних підставах, без індивідуалізованого підходу до особи. У цьому кримінальному провадженні тримання під вартою щодо обвинуваченого застосовується виключно з врахуванням як особи обвинуваченого, так і досліджених на даний час доказів на підтвердження підстав для продовження тримання під вартою. Причиною нерозгляду кримінального провадження в межах строків утримання під вартою не є діяльність суду або органу обвинувачення. Висновки органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно принципу безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 199, 88, 178, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя