УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 489/3595/14-к

провадження № 51-9576ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2014 року,
встановив:
За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 26 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
Не погоджуючись з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 неодноразово звертався до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі ВССУ), який на той час діяв як суд касаційної інстанції, з касаційними скаргами, за наслідками розгляду яких касаційний суд постановив такі рішення:
1) ухвалою від 30 січня 2015 року ВССУ залишив касаційну скаргу засудженого без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 427 КПК, та надав йому п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків. Також роз`яснив засудженому, що у разі невиконання цих вимог в установлений строк, його касаційна скарга буде повернута.
2) ухвалою від 17 березня 2015 року ВССУ повернув його касаційну скаргу, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки засуджений недоліків, про які зазначив суд касаційної інстанції у своїй ухвалі від 30 січня 2015 року, так і не усунув, а звернувся повторно зі скаргою у якій зазначив, що касаційну скаргу, яка була залишена без руху він не подавав.
3) ухвалою від 17 березня 2015 року ВССУ залишив касаційну скаргу від 09 лютого 2015 року № 20/2/3-Б.22 засудженого без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 427 КПК, та надав йому п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків. Копію цієї ухвали, згідно інформації наданої працівником Миколаївського слідчого ізолятора, було вручено засудженому ОСОБА_4 30 березня 2015 року.
4) ухвалою від 13 травня 2015 року ВССУ відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги засудженого не вбачалося переконливих доводів для перекваліфікації його дії з ч. 3 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 185 КК та пом`якшення йому покарання.
5) ухвалою від 09 жовтня 2015 року ВССУ відмовив засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2014 року та повернув його касаційну скаргу.
В черговий раз, не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Крім того в поданій касаційній скарзі засуджений порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Як на поважні причини пропуску строку, засуджений посилається на те, що ухвалою ВССУ його касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Досконало ознайомившись з матеріалами своєї справи він повторно подав касаційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а тому подану ним касаційну скаргу, яку він адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядає Касаційний кримінальний суд Верховного Суду.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 26 листопада 2014 року і вручена йому (згідно інформації, наявної в матеріалах провадження за скаргою) 28 листопада 2014 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 02 березня 2015 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, лише 08 жовтня 2018 року (згідно з його підписом на касаційній скарзі), тобто через 3 роки 7 місяців після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені у клопотанні доводи засудженого про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними, з огляду на нижченаведене.
Так, ОСОБА_4 не обґрунтував того, як тривале його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стало причиною його повторного звернення до суду касаційної інстанції лише через 3 роки 7 місяців після отримання ухвали суду касаційної інстанції про залишення його касаційної скарги без руху.
Крім того, порушені засудженим в поданій касаційній скарзі питання щодо перекваліфікації його дій з ч. 3 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 185 КК та пом`якшення йому покарання, вже були предметом розгляду суду касаційної інстанції, який ухвалою від 13 травня 2015 року відмовив йому у відкритті касаційного провадження з підстави п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Нормами Кримінального процесуального закону не передбачено право повторного оскарження у касаційному порядку однією і тією ж самою особою, одного і того ж судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2014 року.

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3