АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, засудженого:

15.09.2017 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.ч. 4, 5 ст. 27 ч.3 ст. 358 ст. 70 КК України на 5 років 8 місяців позбавлення волі,

про умовно дострокове звільнення від покарання - відмовлено.
Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 засуджений 15.09.2017, який набрав законної сили 17.10.2017, та з 14.11.2017 Конотопським міськрайонним судом Сумської області тимчасово залишений у Сумському слідчому ізоляторі для ознайомлення з матеріалами провадження, тобто засуджений увесь час перебував у Сумському слідчому ізоляторі, що не є місцем відбування покарання для засуджених. Також суд врахував, що за весь час перебування у Сумському слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не має, до праці не залучався, а тому вважає, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що на даний час він відбуває покарання у Сумському слідчому ізоляторі, відбув більше призначеного строку покарання, за період відбування покарання стягнень не має, залучався до праці по підтриманню належних санітарно-побутових умов в установі, має батьків у яких незадовільний стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у вчинених злочинах визнає.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений 15.09.2017 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.ч. 4, 5 ст. 27 ч.3 ст. 358 ст. 70 КК України на 5 років 8 місяців позбавлення волі, за те, що він на початку 2015 року за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , створив організовану групу у якій ОСОБА_7 був організатором та керівником, маючи спеціальні навички, так як навчався на кафедрі військової підготовки офіцерів запасу та займався бойовими мистецтвами, здійснював розбійні напади на потерпілих з метою заволодіння грошовими коштами із застосуванням зброї та фізичного насильства. Окрім цього ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за підбурювання та пособництво у підробленні офіційного документу, а саме службового посвідчення працівника міліції УСМ № 052780 від 4.03.2009 на ім`я ОСОБА_7 з метою його особистого використання (т. 1 а.м.о.с. 28-36). Внаслідок вчинення злочинів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заволоділи майном і грошовими коштами на загальну суму 505 450 грн.

2.10.2017 Конотопським міськрайонним судом Сумської області уточнено вирок суду та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.04.2015 по 30.06.2015 та з 9.07.2015 по 20.06.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1 а.м. о.с. 38).
Початок строку покарання ОСОБА_7 24.04.2015 (т.1 а.п.о.с. 38).
Згідно характеристики засудженого, психологом відділу СВ та ПР ОСОБА_10 , затвердженої заступником начальника СІЗО з СВ та ПР ОСОБА_11 від 27.11.2017, засуджений ОСОБА_7 з 9.07.2015 до дати видачі характеристики перебував в Сумському слідчому ізоляторі. За період знаходження в установі при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру, вимоги режиму тримання та розпорядок дня не порушував, заохочень та стягнень не має. Із представниками адміністрації Сумського слідчого ізолятора поводиться ввічливо та коректно. Залучається до безоплатної праці по підтриманню належних санітарно-побутових умов в установі. Підтримує зв`язок з близькими родичами. В середовищі засуджених не конфліктний, намагається підтримувати дружні відносини. Вину у вчинених злочинах визнає (а.п.16).
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку засудженого за весь час перебування в установі, які наведені вище, відсутність заохочень та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_12 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Також апеляційною інстанцією враховується, що стягнута вироком суду шкода у сумі 37 334,35 грн. засудженим ОСОБА_7 не відшкодована.

Твердження засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Доводи засудженого на неврахування судом те, що він має батьків у яких незадовільний стан здоров`я, є необґрунтованими, так як жодними документами вказане не підтверджується.

З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4