УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: заявниці ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову від 22.08.2018р. детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 22.08.2018р. детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р.

Подана скарга обґрунтована тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р. за фактом можливого зловживання своїм службовим становищем начальником відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 364 КК України, яке розпочате на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2017р., якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .

Проте, з необґрунтованих підстав, детективом НАБ України ОСОБА_4 була винесена постанова від 22.08.2018р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, що на думку заявниці, свідчить про порушення детективом норм КПК України, тому просила скасувати вказану постанову, як незаконну.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала подану скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник НАБ України в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, проте відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р., внесеному на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2017р., якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , за фактом можливого зловживання своїм службовим становищем начальником відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 364 КК України.

22.08.2018р. постановою детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р.

Вказана постанова обґрунтована тим, що матеріали досудового розслідування не містять даних, які достовірно свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_3 та завдання їй будь-якої шкоди.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, встановленому цим Кодексом випадках, - потерпілого.

З вказаними висновками детектива, викладеними в оскаржуваній постанові, слідчий суддя не погоджується, оскільки саме на детектива покладається обов`язок доказування обставин в кримінальному провадженні, проте детективом не були витребувані документи, оцінка доказам не була надана, тому рішення детектива є передчасним.

За таких обставин, постанова детектива від 22.08.2018р. підлягає скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання детектива НАБ України видати ОСОБА_3 пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 22.08.2018р. детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000019 від 03.01.2018р.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1