№ 336/6260/18 пр. 1-кс/336/1901/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003333 від 12.10.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, яке направлено суду поштовим зв`язком 12.10.2018 року.

У клопотанні зазначено, що 12.10.2018 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Юності, 72, знаходяться ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які намагалися викрасти майно ПАТ «Укртелеком». Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 185 КК України.

12.10.2018 року під час огляду місця події слідчим виявлено та вилучено кабель в чорній обмотці довжиною 3,82 м. та предмет, схожий на ніж.

Посилаючись на те, що вилучене майно є предметом вчинення злочину, що зберегли на собі сліди злочину, слідчий просить про накладення арешту на зазначене майно.

Слідчий у судове засідання не прибув, його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
В силу ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, а також не довів і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

При цьому слідчий суддя переконана, що навіть за доведеності ризику відчуження кабелю його власником застосування арешту було б невиправданим, оскільки таке відчуження жодним чином не перешкоджатиме проведенню ефективного розслідування.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003333 від 12.10.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1