Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1108/17
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Іменем України
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ружинського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 3 ст. 368 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали клопотання про скасування арешту речових доказів.
Прокурор заперечував щодо задоволення заявленого клопотання , мотивуючи його передчасним на даній стадії судового провадження.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження стосовно заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.
В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Суд вважає, що на момент розгляду дійсного клопотання потреба в скасуванні арешту речових доказів не відпала. При цьому, що відповідно до ст.374 КПК України питання щодо речових доказів приймається при ухваленні рішення суду .
Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зважаючи на вищевкладене, суд не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 98,170, 174, 371-372 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту речових доказів - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1 .