Постанова

Іменем України
27 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 639/2088/15-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/790/954/17

Провадження № 51 2011 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
його представника адвоката ОСОБА_8 ,
цивільного позивача ОСОБА_9 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000415 від 03 червня 2014 року, щодо
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України, судимості не має,
за ст. 286 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 , цивільного відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» в особі директора ОСОБА_12 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_10 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року засуджено ОСОБА_10 за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 вказано рахувати з 24 січня 2017 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»: на користь потерпілої ОСОБА_6 23 168 гривень 99 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, 14 616 гривень витрат на поховання та 14 616 гривень моральної шкоди; на користь потерпілого ОСОБА_7 49 573 гривні 86 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 5 000 гривень моральної шкоди; на користь цивільного позивача ОСОБА_9 49 490 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.
Ухвалено стягнути з ТОВ «Укравтотранс Плюс»: на користь потерпілого ОСОБА_7 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди; на користь цивільного позивача ОСОБА_9 4 713 гривень 39 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 12 215 гривень на користь держави, 1 901 гривню 02 копійки на користь потерпілої ОСОБА_6 та 1 147 гривень 42 копійки на користь потерпілого ОСОБА_9 .
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02 червня 2014 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автобусом марки «Еталон А 079» д.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «АМК Сервіс», рухаючись по вул. Полтавський шлях у м. Харкові зі сторони вул. Клапцова в напрямку вул. Єлізарова, в районі буд. № 147 грубо порушив вимоги пунктів 1.5.,2.3.б), 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр повороту ліворуч для заїзду на територію автобусної станції не зорієнтувався в дорожній обстановці, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, і допустив зіткнення з мотоциклом марки «Ямаха 1100» д.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в лікарні, водію зазначеного мотоциклу ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року зазначений вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та цивільних відповідачів ТОВ «Укравтотранс Плюс» і ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» залишено без зміни.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції закону від 26 листопада 2015 року ОСОБА_10 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 24 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , посилаючись на неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просять вирок та ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначають, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні клопотань захисту, спрямованих на з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив право ОСОБА_10 на захист. Вважають, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та у порушення вимог ст. 404 ч. 3 КПК України безпідставно відмовив у повторному дослідженні обставин, встановлених під час кримінального провадження.
У касаційній скарзі цивільний відповідач ТОВ «Укравтотранс Плюс» в особі директора ОСОБА_12 , даючи свою оцінку доказам у справі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок та ухвалу в частині вирішення цивільного позову до ТОВ «Укравтотранс Плюс», а саме стягнення на користь потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди, скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що у порушення вимог статей 94, 370 КПК України судами не було належним чином перевірено доведеність підстав для задоволення цивільних позовів та їх розмірів, рішення судів у частині вирішення цивільного позову немотивовані. Зазначає, що судами обох інстанцій не було надано належної оцінки доводам цивільного відповідача щодо підстав відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (ст. 1188 ч. 2 ЦК України), обов`язок відшкодування якої покладається на власників джерел небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них. Вважає, що ОСОБА_10 має нести солідарну відповідальність з ОСОБА_7 . Указує на те, що суд апеляційної інстанції не зазначив підстав, з яких доводи апеляційної скарги в цій частині визнано необґрунтованими.

У запереченнях на касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 потерпіла ОСОБА_6 зазначає про безпідставність викладених у касаційних скаргах доводів та просить залишити їх без задоволення.
У запереченнях на касаційну скаргу цивільного відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» в особі директора ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_7 та цивільний позивач ОСОБА_9 указують на необґрунтованість касаційної скарги та просять залишити її без задоволення.
Від інших учасників судового провадження заперечень на подані касаційні скарги не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Потерпіла ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , його представник та цивільний позивач ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти касаційних скарг, вважали судові рішення законними і обґрунтованими та просили залишити їх без зміни.
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційні скарги необґрунтованими і просила залишити їх без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційних скаргах, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Так, суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_10 та доведеності його вини у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження, обґрунтовано послався на: - показання самого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні не заперечував факту дорожнього-транспортної пригоди за його участю; - показання потерпілого ОСОБА_7 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_13 загинула, а йому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження; - показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень її донька ОСОБА_13 померла в лікарні; - показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 очевидців дорожньо-транспортної пригоди про обставини цієї пригоди; - показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про моральні страждання ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди; - дані, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 червня 2014 року, в ході якого було зафіксовано, у тому числі, напрямок руху та фактичне місце зіткнення транспортних засобів, протоколах слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відповідно від 11 червня 2014 року та 22 листопада 2014 року, в ході якого свідки на місці розповіли та показали відомі їм обставини, висновках комплексної судової автотехнічної експертизи № 6719/6720/6721 від 28 серпня 2014 року про те, що мотоцикл марки «Ямаха» рухався зі швидкістю 67,5 км/год., висновках судових автотехнічних експертиз № 519/14 від 11 листопада 2014 року та № 14153 від 25 грудня 2014 року про наявні в діях ОСОБА_10 порушення правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку із наслідками, що настали, та про те, що невідповідність дій ОСОБА_7 правилам дорожнього руху не знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автобусом, висновках судово-медичних експертиз № 577-А/14 від 03 липня 2014 року та 187-Ат/14 від 14 липня 2014 року про заподіяні тілесні ушкодження відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також про причини смерті останньої.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції також обґрунтовано врахував дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 08 жовтня 2015 року і висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 7914/9987 від 29 вересня 2016 року про неспроможність показань ОСОБА_10 з технічної точки зору.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_10 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 286 ч. 2 КК України.

Доводи цивільного відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» про неправильне вирішення цивільного позову є безпідставними.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що автобус марки

«Еталон А 079.32» д.з. НОМЕР_1 відповідно до договору майнового найму (оренди) перебував у наймі (орендному користуванні) ТОВ «Укравтотранс Плюс». Згідно з наказом № 219/ВК від 09 грудня 2011 року ОСОБА_10 призначено на посаду водія автотранспортного засобу та його закріплено за автобусом марки

«Еталон А 079.32». Відповідно до подорожнього листа від 02 червня 2014 року водієм автобусу марки «Еталон А 079.32» д.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_10 , тобто він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укравтотранс Плюс» та керував зазначеним автобусом у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 127 ч. 2 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільні позови потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подано у передбаченому ст. 128 КПК України порядку до початку судового розгляду.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (праві власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч. 2 ЦК України). Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ст. 1172 ч. 1 ЦК України).

Рішення суду про стягнення з ТОВ «Укравтотранс Плюс» на користь потерпілого ОСОБА_7 витрат на лікування ґрунтується зазначених нормах закону. При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував моральні переживання, понесені ОСОБА_7 у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, часу та зусиль, що необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику мотоцикла марки «Ямаха» д.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 суд обґрунтовано врахував висновок автотоварознавчого дослідження № 3147 від 24 березня 2015 року. Рішення в цій частині прийнято з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував понесені моральні переживання ОСОБА_9 у зв`язку із ушкодженням його майна, а також за шкоду, яку було завдано здоров`ю його сина ОСОБА_7 , який перебував у комі і тривалий час знаходився у лікувальному закладі, а також характер і обсяг фізичних, душевних і психічних страждань.
Вирок суду за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_11 та цивільних відповідачів на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у них доводи, у тому числі, про недоведеність винуватості ОСОБА_10 та неправильне вирішення цивільного позову, і визнав їх необґрунтованими, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Призначене ОСОБА_10 покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Доводи засудженого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні клопотань захисту, спрямованих на з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, та за відповідним клопотанням судом апеляційної інстанції не було проведено повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, є безпідставними.

Клопотання захисту, у тому числі і про повторне проведення огляду місця події та про проведення судових експертиз, були розглянуті з дотриманням вимог КПК України. Зокрема, саме за клопотанням захисту було призначено та проведено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, висновок якої № 7914/9987 від 29 вересня 2016 року суд першої інстанції дослідив та послався на нього у вироку.
Згідно з аудіозаписом судового засідання від 29 вересня 2017 року, який міститься на технічному носії фіксації судового провадження в суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_18 підтримав зазначене клопотання та наполягав на повторному допиті свідків, дослідженні протоколів слідчих дій та висновків судових експертиз з метою встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди. Суд апеляційної інстанції розглянув зазначене клопотання з дотриманням вимог ст. 404 ч. 3 КПК України та обґрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки про неповноту та порушення при досліджені зазначених доказів судом першої інстанції не зазначалося.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 , цивільного відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та цивільного відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» в особі директора ОСОБА_12 без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3