АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1314/18 Справа № 188/362/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 13 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новотроїцьке Межівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Преображенка Межівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року затверджено угоду про примирення від 26 березня 2018 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_9 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 КК України.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та визначено долю речових доказів.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 11.02.2018 року приблизно о 19.00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, приїхали на належному ОСОБА_7 легковому автомобілі марки "ЗАЗ Сенс" державний номерний знак НОМЕР_1 до дільниці НПП-2, яка розташована на околиці с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області, де, скориставшись тим, що навколо нікого не має та за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, за допомогою лопати та ручної лебідки, з під ґрунту викрали, витягнувши, алюмінієву обмотку кабелю довжиною 283 м, загальною вагою 45,28 кг, з розрахунку, що відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 950/18 від 14.03.2018 один кілограм алюмінію коштує 35,27 гривні, загальною вартістю 1615,14 гривні, яка належить Публічному акціонерному товариству (далі ПАТ) «Укртелеком».

Викрадене майно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 привласнили, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду в розмірі 1615,14 гривні.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині застосування до нього конфіскації автомобіля та прийняти в цій частині нове рішення, яким повернути йому автомобіль. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на те, що угодою, якою було визначено розмір покарання, не було обумовлено застосування конфіскації автомобіля, а суд , всупереч вимогам п. 4 ч. 5 ст. 474 КПК України повинен був роз`яснити йому не лише покарання, а й інші заходи, які будуть застосовані судом до нього у разі затвердження угоди. Окрім того, на переконання обвинуваченого, суд порушив вимоги ст. 377 КПК України, оскільки вийшов за межі пред`явленого обвинувачення. Так, ОСОБА_7 вказує на те, що згідно викладених в обвинувальному акті обставин, автомобіль є засобом вчинення злочину, а не його знаряддям, як визначив суд. Обвинувачений зазначає, що з огляду на те, що завдані злочином збитки були відшкодовані, то конфіскація автомобіля є неспівмірною. При цьому, ОСОБА_7 зауважує, що автомобіль придбаний у кредит, який дотепер ним не виплачено, та він перебуває у заставі банку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, позицію обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями, закріпленими у ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, вирок ухвалено судом на підставі угоди про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений обвинуваченим в апеляційному порядку з підстав невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє, зокрема, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, всупереч вказаним вимогам не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 про можливість в разі затвердження судом угоди про примирення конфіскації його майна в порядку вирішення долі речових доказів, обмеживши таким чином права останнього, зокрема й право оскарження в цій частині вироку суду щодо конфіскації його майна.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема право на захист обвинуваченого.

Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст.ст. 370, 474 КПК України, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, перевірити доводи які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , скасувати та призначити новий розгляді у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: