Справа №446/1890/16-к
Провадження №1-кп/463/141/18
В И Р О К
іменем України

23 червня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі с/з - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого (захисника) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000677 від 17.08.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Товмач Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 17.08.2015 року о 05 год. 00 хв. на автодорозі сполучення «Львів-Луцьк», поблизу кафе-бару «Корчма», керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E220», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила безпеки дорожнього руху, в частині невиконання обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, заснув за кермом, внаслідок чого не справився з керуванням, втратив контроль над транспортним засобом та здійснив з`їзд у кювет. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вичиненому визнав. Пояснив, що дійсно порушив Правила дорожнього руху, будучи змученим, заснув за кермом та з`їхав у кювет, в результаті чого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження. Фактично визнавши вину, не зміг відповісти на запитання головуючого у зв`язку з чим не намагався усунути заподіяні негативні наслідки для здоров`я потерпілого, а саме: чому не намагався та не відшкодував у будь-якому розмірі шкоду потерпілому. Заявлений потерпілим цивільний позов визнав частково, однак в якій частині та в якому розмірі не пояснив. Подав заяву про застосування стосовно нього Закону України «Про амністію» на підставі пункту «ґ» статті 1.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з 12.05.2008 року до події, яка мала місце 17.08.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ ГУ МВС України у Львівській області. 16.08.2015 року заступив на чергування в Радехівському РВ по охороні громадського порядку в Радехівському районі Львівської області. В зазначений в обвинувальному акті час, виконуючи службове доручення разом з ДІМ ОСОБА_8 , супроводжували сина обвинуваченого ОСОБА_4 до Львівської обласної психіатричної лікарні. Повертаючись зі Львова на належному обвинуваченому транспортному засобі, яким керував сам обвинувачений, на автодорозі сполучення «Львів-Луцьк», обвинувачений ОСОБА_4 заснув за кермом, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем та з`їхав у кювет. Внаслідок ДТП у нього був пошкоджений хребет та заподіяно іншого роду ушкодження, що зумовило для нього значні часові та матеріальні затрати на лікування. Додав, що ні після ДТП, ні у період перебування у лікарні, ні в подальшому, обвинувачений вибачення у нього не просив, жодної допомоги, в тому числі матеріальної не пропонував, не дзвонив та станом його здоров`я не цікавився. Вважає, що обвинувачений хоч і заявляє про визнання своєї вини, однак кримінальна відповідальність в даному випадку настала не тільки за порушення Правил дорожнього руху, але й за дії, що спричинили шкоду здоров`я, внаслідок чого став інвалідом. Жодних дій зі своєї сторони, щоб будь-яким чином компенсувати, відновлення здоров`я, матеріальну і моральну шкоду, обвинувачений не намагався вчиняти і до сьогоднішнього дня не вчинив. У зв`язку з тим, що обвинувачений в добровільному порядку відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду наміру немає, тому пред`явив в даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди. Просив обрати обвинуваченому реальне покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що 17.08.2015 року разом з потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 повертались зі Львова на транспортному засобі обвинуваченого. Додав, що сидів на місці пасажира та, задрімавши, проснувся від того, що автомобіль різко змінив напрямок руху та з`їхав в кювет.

Згідно представленого суду та долученого до матеріалів справи висновку експерта №270/2015 від 19.08.2015 року (т.2, а.с.57-58) вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено наступні ушкодження: фрагментарний перелом тіла 7-го шийного хребця, забій спинного мозку на рівні шийних сегментів важкого ступеня з порушенням функції, забій м`яких тканин, опух лівої тім`яної ділянки голови, садна правої надбрівної ділянки, синець лівого плеча по попередньо-зовнішній поверхні, які утворились від контакту з тупими предметами, могли бути спричинені 17.08.2015 року від удару тім`яної ділянки голови та дії сили по вісі хребта, ударах надбрівною ділянкою справа та лівого плеча до частин салону автомобіля під час ДТП зіткнення з перешкодою, та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до проведеного медичного огляду встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.2, а.с.56).

Про справність транспортного засобу марки «Mercedes-Benz E220», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП свідчить висновок судової інженерно-транспортної експертизи №1/780 від 03.09.2015 року (т.2, а.с.66-69), згідно якої на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля знаходилась в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля знаходилась в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було. На момент огляду перевірити працездатність системи освітлення досліджуваного автомобіля (в тому числі за допомогою тестера-вимірювача напруги) не представилось можливим по причині відсутності штатної акумуляторної батареї.

У відповідності висновку судової інженерно-транспортної експертизи №1/504 від 24.06.2016 року (т.2, а.с.61-62), на момент огляду ходова частина досліджуваного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz E220», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилась в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 .

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною, оскільки, керуючи транспортним засобом, вчинив ДТП, порушивши правила безпеки дорожнього руху, що спричинило завдання тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_6 .

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Враховується, що вчинений злочин згідно закону відноситься до тяжкого злочину.

Обтяжуючих відповідальність обставин по справі для обвинуваеного не встановлено.

Пом`якшуючими суд визнає ті обставини, що обвинувачений є особою пенсійного віку.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування 100 000, 00 грн. матеріальної шкоди, 100 000, 00 грн. моральної шкоди, 320 000,00 грн. втраченого заробітку та витрати на проведення психолого-психіатричної експертизи, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить з наступного. Оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що потягло тривале лікування останнього, перебування в лікарнях, втрати нормальних життєвих зв`язків, спілкування, а відтак свідчить про спричинення потерпілому фізичного болю та глибоких душевних страждань. Враховуючи те, що основною метою на сьогоднішній день є відновлення здоров`я молодої особи (потерпілого), оскільки таке в повній мірі не відновлено, так як встановлено 2 групу інвалідності, то суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 100 000,00 грн. моральної шкоди, оскільки вказаний розмір відповідає ступеню її заподіяння. Поряд з цим суд вважає, що у стягненні матеріальної шкоди, втраченого заробітку та витрат на проведення психолого-психіатричної експертизи слід відмовити у зв`язку із недоведеністю, так як заявлений розмір матеріальної шкоди, втраченого заробітку та витрат на експертизу не підтверджено відповідними письмовими документами (чеками, квитанціями, висновками спеціалістів, документом про сплату витрат на експертизу тощо.). Однак, дане питання може бути вирішено в порядку вимог ЦПК України.

При обранні обвинуваченому покарання суд з врахуванням вищезазначених обставин, враховує те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок чого він став особою з інвалідністю 2 групи та будучи молодою особою втратив працездатність, а також пояснення потерпілого про те, що обвинувачений жодним чином не намагався відшкодувати в будь-якому розмірі матеріальної шкоди, не надав допомоги на лікування, не цікавився здоров`ям по потерпілого. З урахуванням вказаного, а також того, що обвинувачений є непрацездатним, пенсіонером, суд вважає, що для обвинуваченого буде достатнім покарання не пов`язане з ізоляцію від суспільства із застосуванням випробування, що, на думку суду, буде сприяти відшкодуванню коштів потерпілому за спричинену шкоду, так як перебуваючи в місцях позбавлення волі такої можливості в обвинуваченого не буде.

Вирішуючи у відповідності до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» заявлене обвинуваченим клопотання про застосування щодо нього амністії, перевіривши усі обставини справи та з`ясувавши відомості про поведінку обвинуваченого та користуючись своїм правом на застосування (незастосування) амністії, приходить до висновку про те, що оскільки зі сторони обвинуваченого не було дійового каяття (під яким розуміється те, що особа, яка вчинила злочин, не лише внутрішньо переживає і словесно розкаюється у вчиненому, але й підтверджує це своїми соціально корисними і активними діями вчиненими виключно з власної волі по відношенню до потерпілого), так як ні словесних вибачень не висловлював та не вчиняв жодних дій щодо компенсації наслідків матеріального та морального характеру, а тому суд в клопотанні обвинуваченого відмовляє.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Крім того, на підставі ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбуття покарання рахувати з часу проголошення вироку.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію» - відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В стягненні матеріальної шкоди, втраченого заробітку та витрат на проведення психолого-психіатричної експертизи відмовити за недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 791 (сімсот дев`яносто одну) грн. 64 (шістдесят чотири) коп. витрат, здійснених на проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 42 (сорок дві) коп. витрат, здійснених на проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1