Справа № 372/3510/17
Провадження № 1-кп/368/38/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю сторін кримінального провадження:

Сторона обвинувачення:
Прокурор: ОСОБА_3

Сторона захисту:
Обвинувачений: ОСОБА_4

Захисник: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик Київської області в судовому засіданні:

- клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвоката ОСОБА_5 про заміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, -

- в рамках кримінального провадження за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001229 від 23.07.2017 року відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села М. Кутищі Каліновського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, не судимого, якого в рамках даного кримінального провадження 13.11.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, відносно якого в рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали суду від 07.03.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, термін закінчення дії останньої ухвали про продовження запобіжногоо заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, - по 05.08.2018 року, включно, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні, яке відбулося 24.07.2018 року, прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що подала письмове клопотання.

Своє клопотання прокурор обгрунтувала наступними обставинами.
На розгляді в Кагарлицькому районному суді Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001229 від 23.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села М. Кутищі, Каліновського району, Вінницької області, громадянин України, українець, одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий.

Так, 23.07.2017, в період часу з 15 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на дорозі загального користування поблизу домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізовуючи свій злочинний намір на умисне вбивство останнього та бажаючи позбавити його життя, розуміючи значення та суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, підійшов до потерпілого та умисно наніс численні удари сокирою в область голови, чим спричинив ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно лікарського свідоцтва про смерть № 246 від 24.07.2017 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, розтрощення голови. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 помер на місці події.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 07.03.2018 обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, та його було продовжено строком до 05.08.2018.

Згідно п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від суду;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні;

Вважає, що ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Варто зазначити, що на сьогоднішній день існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачений, вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, не маючи міцних соціальних зв`язків, будучи не працевлаштованим, не маючи постійного джерела доходів.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений безпосередньо знайомий з ними, що в подальшому може спотворити об`єктивну картину вчинення злочину.

Вказані ризики є наявними та реальними, такими своїми діями в сукупності ОСОБА_4 перешкоджатиме здійсненню судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Підставою продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обвинувачення у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин сторона обвинувачення приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а ніж цілодобовий домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також прокурор заперечувала проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, про що подав письмове клопотання.
Своє клопотання захисник обгрунтовує наступними обставинами.
У проваджені Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, які внесені до ЄРДР № 0001229 від 23.07.2017 року

До суду прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно ОСОБА_4 .

Так, перебування ОСОБА_4 в умовах ізоляції є необгрунтованим та відносно нього потрібно змінити запобіжний захід, який не пов`язаний з цілодобовою ізоляцією від суспільства, а саме у вигляді домашнього арешту з 22.00 год до 06.00 год., виходячи з наступних підстав:

Статтею 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

У відповідності до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м 'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Право на свободу та особисту недоторканність одне із найбільш значущих для людини. У Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 29 Конституції України). Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його (ч. 3 ст. 29 Конституції України).

У відповідності до п.9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України.

Врахування практики ЄСПЧ.

У відповідності до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ- є частиною національного законодавства.

Потрібно наголосити, що в клопотанні прокурора відсутні обгрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 з урахуванням рішень ЄСПЛ.

В той же час слід звернути увагу на вимоги ст. 5 Конвенції та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «... тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою...».

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обгрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Клітин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) підстави для тримання під ватою мають бути підтверджені фактами.

Як зазначено в п.85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011 р.) - тримання під вартою може бути виправдано тічьки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» (№72967/01 від 01.03.2007 р.) - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст. 5 Конвекції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№ 15217/07 від 12.03.2009 р.) національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05 від 01.06.2006 р.) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі неможна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як зазначено в п.51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Як зазначено у Рішенні ЄСПРЛ «Попков проти Росії» підозрюваний повинен бути звільнений якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою, а влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мініиального строку тримання під вартою.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Як зазначено у окремій думці судді ЄСПЛ Калайджиєвої в рішенні «Шалімов проти України» від 04.03.2010 p.: будь-яка концепція «автоматичної законності» позбавлення свободи несумісна з принципами Конвенції і немає сумніву, що пункт 4 статті 5 Конвенції є процесуальною гарантією та засобом юридичного захисту проти такого тримання під вартою.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку цілодобового домашнього арешту повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення. Тобто саме прокурором в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Азшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), гі. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Наявність/відсутність ризиків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиками у кримінальному провадженні можуть бути наступні:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Потрібно наголосити, що в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прокурор приділив увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань:

«Вбачається, що на даний час продовжують існувати ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.»

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор, у свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на свідків.

Зокрема, доказами на обгрунтування ризику можуть бути:

- фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо;

- фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально;

- незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально;

- документи, підтверджуючи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку,

- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально;

- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;

- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується;

- документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків прокурором в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Особа підозрюваного.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути враховані дані про особу підсудного.

ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має громадянство України та постійне місце проживання зі своєю сім`єю є учасником бойових дій на Сході України.

Більш того, у підозрюваного ОСОБА_4 на утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Таким чином характеризуючи особу та з урахуванням її соціальних зв`язків недоцільно говорити про те, що ОСОБА_4 може «продовжувати злочину діяльність чи переховуватись від правосуддя».

Більш того, ОСОБА_8 є учасником бойових дій на сході України, захищав територіальну цілісність держави в період з 2014 по 2015 роки.

Потрібно наголосити, що перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті з 07.03.2018 року та до теперішнього часу ОСОБА_9 , жодного разу, не було порушено умов перебування на цілодобовому домашньому арешті визначені судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, та підтримав клопотання свого захисника.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання прокурора, та задоволення клопотання захисника, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
Що стосується клопотання прокурора, то суд зазначає наступне.
Суд вважає, що клопотання прокурора носить чисто формальний характер, яке по суті копіює попереднє клопотання, та в якому містяться істотні недоліки, які не дають змогу суду задовольнити таке клопотання по суті.

Так, прокурор клопоче про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, проте, обгрунтовує своє клопотання нормами матеріального права, які стосуються запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є юридично не коректним.

Далі, прокурор вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 існують ризики, які передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, в клопотанні не зазначено конктретних обставин, які б свідчили про наявність в діях обвинуваченого таких ризиків, що, на думку суду, - є неприпустимим.
Також під час вирішення питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурором не наведено належними та допустимими доказами факти того, що обвинувачений ОСОБА_4 :
- переховувався, переховується від органів досудового розслідування та/або суду, а саме, - не навів покази у виді показань свідків про намір переховуватись обвинуваченим, не доведено факту придбання обвинуваченим квитків на транспортні засоби (маршрутне таксі, автобус, потяг, літак, тощо);

- мав намір чи знищив, приховав або спотворив будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- здійснював незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, навпаки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений в установленому законом порядку намагається спокутувати свою провину у вчиненні злочину, шляхом відшкодування потерпілій в даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_10 шкоди, завданої злочином, внаслідок чого потерпіла подала до суду письмову заяву клопотання про те, що вона не має до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру,та не бажає в подальшому приймати участі в судових засіданнях по даному кримінальному провадженню, та просить не застосовувати до обвинуваченого міру покарання, обов`язково пов`язану з позбавленням волі;

- вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку,

- притягувався до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;

- перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально;

- вчиняв якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;

- вчиняв інші кримінальні правопорушення;

- притягався до кримінальної відповідальності, був засуджений, має не зняту чи не погашену судимість, схильний до протиправної поведінки, притягався до адміністративної відповідальності;

- зловживає наркотичними засобами чи алкоголем.

Що стосується клопотання захисника обвинуваченого, то суд зазначає наступне.
Клопотання захисника обвинуваченого також має недоліки, які допустив проукрор, а саме, при обгрунтуванні свого клопотання про заміну запобіжного заходу з цілодобового домашного арешту на домашній арешт в нічний час доби, захисник також посилається на норми процесуального права, а також на норми Європейського права, які стосуються такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, проте, ніяк не домашнього арешту.

Проте, на думку суду, виглядає слушною позиція сторони захисту про те, що прокурором в установленому законом порядку, - належними та допустимими доказами не доведено наявність ризиків в діях ОСОБА_4 , які б не давали можливості застосувати до нього вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Слушною також, на думку суду, виглядає позиція захисника обвинуваченого, яка полягає в тому, що при вирішенні даного питання слід також враховувати особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є єдиним годувальником в сім`ї.

Отже, оцінюючи позицію як сторони обвинувачення, - прокурора, так і позицію сторони захисту, - захисника, суд вважає, що, з дотриманням одного із основних принципів кримінального процесу, - принципу змагальності, який закріплено в п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України, позиція сторони захисту є більш переконливою, ніж позиція сторони обвинувачення, що дає змогу суду змінити запобіжний захід обвинуваченому з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, з зазначенням наступного.
Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Проте, суд вважає, що у разі зміни запобіжного заходу на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти додаткові обов`язки з метою мінімізації ризиків, які перелічені в ст. 177 КПК України, а саме, - покласти додаткові обов`язки у вигляді:

- не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, в період часу з 22 год. Поточної доби до 07 год. наступної доби;

- утриматися від спілкування з свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

- докласти зусиль до пошуку роботи;

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_4 суд враховував вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини» та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, слід зазначити, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, що прокурором не надано.
Отже, суд в даному випадку вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту на даному етапі буде занадто суворим, так як в судовому засіданні встановлено, що в такому випадку сім`я обвинуваченого, яка складається з дружини та двох малолітніх дітей, фактично залишається поза межею бідності, так як обвинувачений є єдиним годувальником в сім`ї, а тому йому слід надати можливість працевлатштуватися на роботу з метою належного утримання сім`ї, яка на даний час існує лише завдяки матеріальній допомозі батьків обвинуваченого, які є особами пенсійного віку.
Проте, слід застосувати домашній арешт з обмеженням полишати місце проживання в певні проміжки доби з метою забезпечення явки обвинуваченого ОСОБА_4 до суду.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, та довічне позбавлення волі, проте, слід зазначити, обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, клопотання прокурора щодо продовження терміну дії міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештиу належним чином не обґрунтоване, не вмотивоване, та, відповідно, не підлягає до задоволення, та, навпаки, позиція захисника, який клопоче про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку суду, з огляду на вищевказані обставини справи та норми права, зокрема, ст. 22 КПК України, є більш переконливою для суду, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладення на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 4, 7, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається до виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, п. 4 ч. 1 ст. 177, ст. 178, 181, 193, 194, 196, п. 2 ч. 3 ст. 202, ч. 2 ст. 369, 370 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвоката ОСОБА_5 про заміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, задовольнити.

В рамках кримінального провадження за № 0001229 від 23.07.2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села М. Кутищі Каліновського району Вінницької області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженому, не працюючому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимому, якого в рамках кримінального провадження 13.11.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, відносно якого в рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали суду від 07.03.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, термін закінчення дії останньої ухвали про продовження запобіжногоо заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, - по 05.08.2018 року, включно, змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, поклавши на нього обов`язки:
1) прибувати до суду, який розглядає справу № 1 кп/368/38/18, - за першою вимогою;

2) не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. Поточної доби до 07 год. наступної доби.

3) утриматися від спілкування з свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після проголошення ухвали невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали суду тривалістю два місяці з 24.07.2018 року по 21.09.2018 року, включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.
Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села М. Кутищі Каліновського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, не судимого, як такого, відносно якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала апеляційному оскарженню окремо від вироку суду не підлягає і набирає законної сили з моменту оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1