Справа № 638/4611/18 Провадження № 1-в/638/273/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого суддя - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Дзержинським районним судом м. Харкова та Державною установою «Олексіївська виправна колонія (№25)» подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018 комісією Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25) (далі за текстом Установа) були розглянуті матеріали щодо застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відносно ОСОБА_5 , 1973 року народження, засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

За результатами розгляду вказаних вище матеріалів, заслухавши пояснення начальника відділення СПС Установи ОСОБА_6 , який безпідставно зазначив, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, комісією установи прийняте рішення про можливість направити подання та матеріали у відношенні останнього до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи, що останній відбув 2/3 строку покарання, призначеного йому за вироком суду та нібито «сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

У зв`язку з викладеним, адміністрацією Установи підготовлено подання, яке узгоджене з головою спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харкова та разом з іншими матеріалами направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , 1973 року народження.

В той же час, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, представника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)», засудженого ОСОБА_5 , які підтримали подання, вивченням матеріалів особової справи ОСОБА_5 судом встановлено, що прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення суперечитиме вимогам ст. 81 КК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, лише в разі якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.

Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у характеристиках на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Відповідно до ст. 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених ст. 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в Установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

Аналогічні вимоги щодо розгляду подань про умовно-дострокове звільнення зазначені і у п.п. 13 та 17 постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини більш м`яким».

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

В той же час, встановлено, що ОСОБА_5 раніше вже був неодноразово засуджений, а саме 9 разів, з яких у 2000 році звільнявся умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 1 день, однак у цей період вчинив новий злочин, також він за вироком суду у 2008 та 2013 роках був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак знову ж таки у цей період вчиняв нові злочини. Крім того, ОСОБА_5 має судимість і за порушення правил адміністративного нагляду за ст. 395 КК України.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 знаходиться з 28.10.2014. Під час тримання в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», не заохочувався та до праці не залучався.

З 26.03.2015 ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

02.03.2016 засудженому ОСОБА_5 на засіданні комісії Установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 101 КВК України, як особі яка не стає на шлях виправлення.

01.09.2016 засудженому ОСОБА_5 на засіданні комісії Установи, заслухавши доповідь начальника відділення СПС, відмовлено у направленні до суду матеріалів про заміну покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КВК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

26.01.2017 засудженому ОСОБА_5 на засіданні комісії Установи, заслухавши доповідь начальника відділення СПС відмовлено і у направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Відповідно до характеристик ОСОБА_5 , складених 02.03.2016, 01.09.2016 та 26.05.2017, наданими різними начальниками відділень СПС, є інформація аналогічна вищевказаній, а також зазначено, що цей засуджений характеризується посередньо. ОСОБА_5 до праці ставиться посередньо, не завжди сумлінно та чесно виконує свої трудові обов`язки, не завжди сумлінно ставиться до виконання дорученої роботи. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна Установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного нагляду, використання їх тільки за призначенням. Крім того, він лише намагається дотримуватись правомірних та ввічливих відносин з персоналом, а також утримувати у чистоті своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених вимог персоналу Установи також ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання немає. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Виконує вимоги адміністрації лише під контролем. У програмах диференційно-виховного впливу за власним бажанням не приймає. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи. До складу ради колективу засуджених відділення не входить. Враховуючи викладене, начальниками відділень зроблено висновки про недоцільність застосування вказаних вище пільг до засудженого ОСОБА_5 .

Таким чином, при відбуванні покарання в Установі у середині минулого року засуджений ОСОБА_5 прикладу позитивної поведінки іншим засудженим, за декілька місяців до повторного розгляду на комісії Установи питання про можливість направлення у відношенні нього матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, не подавав.

Засуджений хоча і має два заохочення, однак останнє з них викликає досить великі сумніви щодо законності його застосування та врахуванні при вирішенні питання про застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_5 .

Заохочення, застосоване до засудженого 27.06.2017 року «за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки», прямо суперечить характеристиці на засудженого ОСОБА_5 від 26.05.2017 та даним зазначеним в особовому рахунку.

Вивченням особового рахунку засудженого № НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_5 працював у бригадах № 61, 102 відрядно, при цьому у 2015 році тільки у жовтні та норма виробітку ним виконана не була, у 2016 році він працював лише у березні, квітні, червні, липні, вересні, жовтні, листопаді, а в інші місяці не працював взагалі, при цьому процент виконання ним норми виробітку коливався від 30 до 66 та жодного разу вона ним виконана не була, не говорячи вже про її перевиконання для подання позитивного прикладу іншим засудженим, у 2017 році він працював тільки у жовтні та грудні, однак працюючи відрядно мінімальну заробітну плату він не отримував, як і доплат до неї, що також свідчить про невиконання ним норми виробітку, при цьому адміністрацією Установи документів, які підтверджували її виконання не надано, як і під час його праце використання у січні 2018 року. І все це в той час, коли він працював від 19 до 26 днів на місяць.

Виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_5 прикладу позитивної поведінки для інших засуджених у вигляді сумлінного ставлення до праці не подавав, хоча згідно медичної довідки він є працездатний з працевлаштуванням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані заохочення застосовані безпідставно, оскільки у матеріалах особової справи засудженого, а також в індивідуальному щоденнику та документах щодо праце використання засудженого ОСОБА_5 на цей час відсутні будь-які дані, які б підтверджували протилежне.

Крім того, встановлено, що за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 повинен відшкодувати матеріальну шкоду 146448,73 грн., хоча виконавчі листи до Установи не надходили, однак документів про вжиття цим засудженим будь-яких заходів спрямованих на відшкодування цієї шкоди, ні адміністрацією, ні засудженим не надано.

В той же час, необхідно зазначити, що комісією Установи при вирішенні цього питання про подання до суду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 81 КК України не враховано вказану вище інформацію за весь період відбування ним покарання, інші негативні характеристики, складені за минулий період, а окрім цього, що він неодноразово засуджений та відбуває покарання за вчинення корисливих злочинів, до засудження не працював.

При вирішенні питання про застосування ст. 81 КК України обидва зазначені у поданні заохочення ОСОБА_5 не можуть бути взяті до уваги, оскільки перше з них, подяка, датована 01.11.2016 року, не належить до обставин, передбачених ч.2 ст.81 КК України, тобто застосоване лише за факт участі у спортивних змаганнях з шахів і не свідчить про бажання особи стати на шлях виправлення, а друге - подяка від 07.06.2017 - за виконання покладених обов`язків та сумлінну поведінку, що відноситься до основних обов`язків засуджених. На думку суду, останнє заохочення ОСОБА_5 має формальний характер, оскільки окрім рапорту начальника відділення та постанови начальника відсутні інші матеріали, які б об`єктивно це підтверджували, крім того у ньому не зазначено на чому воно конкретно ґрунтується.

Крім того, деякі вислови, зазначені у поданні про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 з врахуванням його попередніх характеристик, складених у 2016-2017 роках є безпідставними та досить надуманими.

Вказані факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування ним покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Таким чином, рішення комісії, складене за його результатами подання начальника Установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , не у повній мірі відображає фактичні дані за весь період відбування покарання, що містяться в матеріалах його особової справи та не у повній мірі є об`єктивним і всебічним, що не відповідає вимогам ст.81 КК України та не свідчить про прагнення ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України. ст.ст. 537-539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційна скарга протягом 7 діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлений та проголошений о 10-00 год. 29.05.2018 року.

Головуючий суддя