АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю учасників процесу:
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, працюючого майстром КП «Міськшеп», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з загально середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмір сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком один рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №11-кп/794/318/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_12
ЄУН №724/1257/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.366 КК України
За ч.3 ст. 191 КК України ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмір п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком один рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Згідно вироку районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді директора державного підприємства "Хотинське лісове господарство", будучи службовою особою, умисно, за попередньою змовою з фізичною особою-приватним підприємцем ОСОБА_8 , у березні 2012 року вніс до офіційних документів - договорів підряду на виконання лісових робіт, а саме, щодо дати укладання договорів № 102 від 30.03.2012р., № 103 від 30.03.2012р., № 104 від 30.03.2012р., № 105 від 30.03.2012р., № 106 від 30.03.2012р., №111 від 30.03.2012р., № 112 від 30.03.2012р., № 113 від 30.03.2012р., № 114 від 30.03.2012р., № 115 від 30.03.2012р., № 116 від 30.03.2012р., № 117 від 30.03.2012р., № 118 від 30.03.2012р., № 119 від 30.03.2012р., та їх змісту.

Для цього, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановленими технічними засобами, у березні 2012 року ОСОБА_7 вніс до текстів договорів-підряду на виконання лісових робіт № 102 від 30.03.2012р., № 103 від 30.03.2012р., № 104 від 30.03.2012р., № 105 від 30.03.2012р., № 106 від 30.03.2012р., № 111 від 30.03.2012р., № 112 від 30.03.2012р., № 113 від 30.03.2012р., № 114 від 30.03.2012р., № 115 від 30.03.2012р., № 116 від 30.03.2012р., № 117 від 30.03.2012р., № 118 від 30.03.2012р., № 119 від 30.03.2012р., про те, що державне підприємство "Хотинське лісове господарство" в особі директора ОСОБА_7 «Замовник» з однієї сторони, протягом березня-грудня 2012 року, доручало фізичній особі-приватному підприємцю ОСОБА_8 «Підрядчику» з другої сторони, виконувати роботи з заготівлі лісодеревини у лісництвах ДП "Хотинське лісове господарство" та оплатити їх, підписав і скріпив печаткою ДП "Хотинське лісове господарство".

У подальшому, за попередньою домовленістю, дані договори-підряду на виконання лісогосподарських робіт були підписані та скріплені особистою печаткою фізичної-особи приватного підприємця ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_8 , будучи зареєстрованим, як фізична особа-приватний підприємець, являючись співучасником злочину, а саме його виконавцем, умисно, за попередньою змовою з директором ДП "Хотинське лісове господарство" ОСОБА_7 , у березні 2012 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів-договорів підряду на виконання лісогосподарських робіт, а саме щодо дати укладання договорів № 102 від 30.03.2012 р., № 103 від 30.03.2012 р., № 104 від 30.03.2012 р., № 105 від 30.03.2012 р., № 106 від 30.03.2012 р., № 111 від 30.03.2012 р., № 112 від 30.03.2012 р., № 113 від 30.03.2012 р., № 114 від 30.03.2012 р., № 115 від 30.03.2012 р., № 116 від 30.03.2012 р., № 117 від 30.03.2012 р., № 118 від 30.03.2012 р., № 119 від 30.03.2012 р., та їх змісту, про те, що ним протягом березня-грудня 2012 року брались зобов`язання на виконання робіт у лісництвах ДП "Хотинське лісове господарство" щодо заготівлі лісодеревини, підписав їх та скріпив своєю печаткою приватного підприємця.

Крім того, згідно вироку районного суду ОСОБА_7 виправдано у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 191 КК України та за ч. 1 ст. 366 КК України в частині дати укладання договорів підряду № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., та їх змісту, а також виправдано ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст. 191 КК України та за ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України в частині дати укладання договорів підряду № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., та їх змісту у зв`язку із недоведеністю їх причетності до вчинення даних злочинів.

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 .
В своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_11 просять вирок районного суду щодо засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в його діях складу інкримінованого йому злочину. Свої вимоги обґрунтовують тим, що прокурор ніяких доказів на підтвердження того, що 14 договорів підряду було укладено саме 30.03.2012р., суду не надав, як і не було встановлено дійсну дату укладення даних договорів. Судом було формально перелічено докази по справі, без зазначення, чим саме вони підтверджують вину обвинуваченого. Суд безпідставно відокремив із 21 договору підряду, 14 договорів від 30.03.2012р. та визнав його винуватим у внесенні в них завідомо неправдивих відомостей. Судом 1 інстанції не було враховано рішення господарських судів, якими було визнано дійсним договір підряду №113 від 30.03.2012р. і стягнуто із замовника на його користь грошові кошти за виконану ним роботу. Вважають, що докази було досліджено вибірково та однобічно. Крім того вважають, що обвинувальний акт складено за межами строку досудового розслідування.
Адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду щодо засудження її підзахисного за ч.2 ст.27, ч.1 ст.366 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в його діях складу інкримінованого йому злочину. При цьому захисник посилається на те, що суд у вироку не дав належну оцінку всім зібраним доказам, не аргументував чому договори не могли бути укладені 30.03.2018р. і яким числом повинні бути датовані. Судом було проігноровано показання свідків по справі, які вказували, що роботи в лісгоспі проводив саме ОСОБА_8 . Вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки визнаючи її підзахисного винним, суд у вироку зазначив, що роботи із заготівлі лісової деревини було виконано ним до складання і підпису договорів підряду від 30.03.2012р.
Прокурор в своїй апеляції просить вирок суду за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.27, ч.1 ст.366 КК України, в частині виправдання за недоведеності вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України скасувати, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.191 КК України.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що районний суд виправдовуючи обвинувачених за ч.1 ст.191 КК України, не врахував показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які пояснювали, що частину робіт в ДП "Хотинське лісове господарство" виконували вони. Вважає, що до показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду слід було віднестися критично, оскільки вони спрямовані на уникнення обвинуваченими відповідальності за скоєне.
Від інших учасників судового розгляду апеляцій не надходило, як і не надходило заперечення на них.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які просили задовольнити подані ними апеляції, скасувавши вирок районного суду та закривши кримінальне провадження відносно обвинувачених за відсутністю в їх діях складу інкримінованого їм злочину, міркування прокурора, який просив задовольнити його апеляцію та винести по справі новий обвинувальний вирок, залишивши подані апеляційні скарги сторони захисту без задоволення, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно положенням ст. 84 КК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладений на слідчого та прокурора.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано, що призвело до передчасних його висновків про доведеність вини ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.27, ч.1 ст.366 КК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 визнано винним в умисному, за попередньою змовою групою осіб, внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_8 у співучасті в умисному, за попередньою змовою групою осіб, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину суд першої інстанції обґрунтував наданими стороною обвинувачення та наведеними у вироку доказами, а саме:

- договорами підряду на виконання лісових робіт №102 від 30.03.2012р., №103 від 30.03.2012р., №104 від 30.03.2012р., №105 від 30.03.2012р., №106 від 30.03.2012р., №111 від 30.03.2012р., №112 від 30.03.2012р., №113 від 30.03.2012р., №114 від 30.03.2012р., №115 від 30.03.2012р., №116 від 30.03.2012р., №117 від 30.03.2012р., №118 від 30.03.2012р., №119 від 30.03.2012р., № 120 від 30.03.2012р., з яких вбачається, що між ДП «Хотинський лісгосп» в особі директора ОСОБА_7 названий далі «замовник», з однієї сторони доручило фізичній особі приватному підприємцю ОСОБА_8 «підрядчику» з другої сторони виконувати роботи з заготівлі лісодеревини у лісництвах Державного Підприємства «Хотинське лісове господарство» в термін з 30 березня 2012 року до 31 грудня 2012 року (Том 1, а.п.117-119; Том 2, а.п.1, 6, 9, 15, 25, 29, 34, 47, 52, 55, 61, 65);

- актами прийому-здачі робіт до договорів підряду № 102 від 30.03.2012р., № 103 від 30.03.2012р., № 104 від 30.03.2012р., № 105 від 30.03.2012р., № 106 від 30.03.2012р., №111 від 30.03.2012р., № 112 від 30.03.2012р., № 113 від 30.03.2012р., № 114 від 30.03.2012р., № 115 від 30.03.2012р., № 116 від 30.03.2012р., № 117 від 30.03.2012р., № 118 від 30.03.2012р., № 119 від 30.03.2012р., № 120 від 30.03.2012р., частина яких не містить реквізитів щодо договорів підряду що виконувалися, а тільки вказівку, що вони укладалися 30.03.2012 року (Том 1, а.п.137, 139-140, 142-144, 146-147, 149-154, 157; Том 2, а.п.2-5, 7-8, 10-14, 16-24, 26-28, 30-33, 35-46, 48-51, 53-54, 56-60, 62-64, 66);

- трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 14.03.2012 року підтверджується, що ОСОБА_8 є службовою особою в розумінні ст. 366 КК України (Том 1 а.п. 106);

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 проводилися роботи по заготівлі лісодеревини на початку 2012 року до березня місяця.

Однак, навівши зазначені докази на користь доведеності провини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції не оцінив сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, обмежившись лише наведенням цих доказів і формальним зазначенням про їх аналіз.

В той же час, на переконання колегії суддів, зазначені докази не можуть бути визнані достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм злочині.

Так, будучи допитаними в суді першої інстанції та апеляційному суді обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували свою причетність за обставин, викладених в обвинувальному акті, до внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. При цьому ОСОБА_7 вказував, що у жовтні 2011 року було проведено тендер на виконання робіт в Хотинському лісовому господарстві. Серед переможців тендеру був ОСОБА_8 , який мав виконувати лісозаготівельні роботи з 02 січня 2012 року, однак вся документація по тендеру була передана на перевірку до обласного управління лісового господарства та в державну лісову агенцію. На протязі січня 2012 року ОСОБА_8 проводилися лісозаготівельні роботи, хоча договори не були укладені, оскільки не було документації про проведення тендерів. Так як лісова продукція може зберігати у лісі тільки на протязі 2-3 тижнів, то складалися акти виконаних робіт, оскільки бухгалтерія лісового господарства без даний актів не може провести реалізацію деревини. У зв`язку із цим і виникло таке порушення, що договори підряду і акти виконаних робіт складалися в один час, 30.03.2012 року, хоча фактично роботи виконувалися до 30.03.2012 року. Акти виконаних робіт складаються майстром, старшим майстром лісничим і проходять перевірки, тільки після цього він їх затверджував. В попередню змову з метою розкрадання з ОСОБА_8 він не вступав, кожен акт також перевіряється виробничою та лісівничою комісією. У лісовій системі є перелік робіт які мають виконуватись з січня по березень, а якщо вони не встигнуть виконати дані роботи, то їх необхідно виконувати уже у грудні.

Аналогічні пояснення надав обвинувачений ОСОБА_8 , який зазначив, що роботи були проведені ним разом із братом, який був оформлений у нього на роботі. Його роботою було валити дерева та розчищати, йому допомагали тільки відтягувати стовбури дерев. У попередню змову з ОСОБА_7 не вступав. Погодився з показами ОСОБА_7 , з приводу того, що договори підряду укладались після виконання робіт. Робота по актах прийому була виконана, акти відповідають дійсності. Лісгосп має перед ним заборгованість, яка частково відшкодована за рішенням господарського суду. Виконану роботу у нього приймав лісничий та майстер. Під час складання актів прийому у комісії до нього зауважень не було.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України, положення яких кореспондуються з ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Проте суд першої інстанції, належно не мотивувавши, до показів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про непричетність до скоєння інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч.1 ст. 366 та ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України відповідно, поставився критично.

Натомість, на думку колегії суддів, вказані вище договори підряду від 30.03.2018р. доводять лише факт та час виникнення між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 договірних правовідносин, а акти прийому-здачі робіт до даних договорів доводять те, що сторонами умови договорів належно виконано.

Стосовно показів свідка ОСОБА_19 , то вони містять лише дані щодо часу проведення ОСОБА_8 робіт по заготівлі лісодеревини до початку березня 2012р.

З трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 14.03.2012 року вбачається, що ОСОБА_8 є службовою особою в розумінні ст. 366 КК України.

Отже, наведені докази у вироку районного суду ніяким чином не доводять вини обвинувачених у внесенні у офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, до того ж за попередньою змовою між собою.

Зібрані слідством докази доводять лише факт виконання ОСОБА_8 лісозаготівельних робіт до укладення договорів підряду із ОСОБА_7 , а позиція сторони захисту щодо не внесення обвинуваченими неправдивих відомостей у офіційні документи, не спростовується наданими стороною обвинувачення доказами.

Зібрані слідством докази з точки зору доведеності провини ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, судову колегію не переконують.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 умови договорів було виконано в повному об`ємі, заготовлено лісодеревину підприємством було реалізовано у законний спосіб замовникам, підприємство отримало доходи.

Із Акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в Державному підприємстві «Хотинське лісове господарство» за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року № 24-25/4 від 14.01.2014 року, що проведеною ревізією встановлено, що відповідно актів прийому здачі робіт за виконані лісогосподарські роботи за період 2012 року, які надані до ревізії, ФОП ОСОБА_8 заготовлено лісопродукції в сумі в кількості 6810,87м3 (деревина) та 1901,0 с/м (хворост), загальна вартість робіт склала 321 199,72 грн. Випадків документального підтвердження виконання лісових робіт самими працівниками ДП «Хотинське лісове господарство» (нарядів-актів на виконання робіт (ф. ЛГ-1), записів в журналах виконаних лісогосподарських робіт, в той самий період та в тих самих квадратах, виділах (ділянках) де виконувались роботи ФОП ОСОБА_8 відповідно до укладених договорів підряду, за період березень-травень 2012 року по Новоселицькому та Колінківському лісництвах не встановлено.(а.с.122-136, том 1).

Більше того, рішенням господарського суду Чернівецької області від 10.07.2013р., яке набрало законної сили згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.2013р., договір підряду на виконання лісових робіт №113 від 30.03.2012р. між ДП «Хотинське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_8 визнано дійсним. Іншим рішенням цього ж суду від 07.04.2015р. з ДП «Хотинське лісове господарство» на користь ФОП ОСОБА_8 стягнуто заборгованість за договором підряду №113 від 30.03.2012р. (Том 1, а.п.100-105)

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 підтвердили суду 1 інстанції, що роботи за договорами виконувались ОСОБА_8 та його братом ОСОБА_18 .

Наведене вище дає апеляційному суду підстави вважати, що суд першої інстанції, наводячи надані стороною обвинувачення докази, не звернув уваги на їх недостатність для прийняття обґрунтованого рішення про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України.

Поряд з цим, колегія суддів вважає вірним рішення суду 1 інстанції про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та за ч. 1 ст. 366 КК України в частині дати укладання договорів № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., та їх змісту, за недоведеності вчинення кримінального правопорушення та обвинуваченого ОСОБА_8 по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та за ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України в частині дати укладання договорів № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., та їх змісту, за недоведеності вчинення кримінального правопорушення, оскільки аналіз досліджених доказів обґрунтовано переконав суд у тому, що жоден з доказів запропонований органами досудового розслідування і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини обвинувачених.

Так органом досудового розслідування було інкриміновано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою внесення до офіційних документів - договорів підряду на виконання лісових робіт завідомо недостовірних відомостей, а саме щодо дати укладання № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., та їх змісту, з метою привласнення грошових коштів Державного підприємства «Хотинське лісове господарство», достовірно знаючи, що роботи в лісництвах Державного підприємства "Хотинське лісове господарство" не виконувались ОСОБА_8 , внесли завідомо неправдиві відомості до актів прийому-здачі робіт згідно договорів підряду на виконання лісових робіт за № 102 від 30.03.2012 р., № 103 від 30.03.2012 р., № 105 від 30.03.2012 р., № 106 від 30.03.2012 р., № 111 від 30.03.2012 р., № 112 від 30.03.2012 р., № 113 від 30.03.2012 р., № 114 від 30.03.2012 р., № 115 від 30.03.2012р., № 116 від 30.03.2012 р., № 117 від 30.03.2012 р., № 118 від 30.03.2012 р., № 119 від 30.03.2012 р., № 132 від 25.05.2012 р., № 133 від 25.05.2012 р., № 148 від 06.06.2012 р., № 155 від 15.06.2012 р., № 170 від 19.07.2012 р., № 177 від 03.09.2012 р., № 179 від 03.09.2012 р., внаслідок чого приватному підприємцю ОСОБА_8 було перераховано кошти на загальну суму 264883,1 грн.

Наявними в матеріалах справи доказами, які були безпосередньо досліджені судом 1 інстанції було вірно встановлено, що всі договори підряду було повністю виконано саме ОСОБА_8 , який здійснював порубку лісу на підставі договорів, будучи переможцем тендеру, лісгосп в повному об`ємі отримав лісову продукцію від підрядника, яку у законний спосіб було реалізовано. Крім цього допитані в суді свідки показали, що вони підписували акти прийому-здачі робіт, до яких ніяких претензій не було, а також вказали, що Хотинський держлісгосп має непогашену грошову заборгованість перед ПП ОСОБА_8 . Дані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Окрім цього, в судовому засіданні було досліджено судові рішення господарських судів, за якими договір підряду №113 від 30.03.2012р. між ДП «Хотинське лісове господарство» та ПП ОСОБА_8 було визнано дійсним і на користь підрядника з замовника було стягнуто 27 581, 07 грн. за виконану роботу.

А тому, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи прокурора про те, що районний суд виправдовуючи обвинувачених за ч.1 ст.191 КК України, не врахував показання свідків обвинувачення та не віднісся до показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 критично.

Частиною 1 статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, враховує, що практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 р.).

Сумнівний характер, за наведених вище обставин, вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого їм суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положенні ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

У силу положень ст. 94 КПК суд має оцінювати не тільки кожний доказ, але й обов`язково сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У даному кримінальному проваджені судова колегія констатує відсутність переконливих доказів поза розумним сумнівом на користь позиції сторони обвинувачення.

При апеляційному розгляді колегія суддів приймає до уваги правову позицію, яку викладено у постановах ВСУ від 21 січня 2016 року та 20 квітня 2017 року (справи № 5-249 кс15, 5-465 кс16). Як наголошував суд, у разі, якщо висновки суду апеляційної інстанції, які є відмінними від висновків суду першої інстанції, стосуються сутнісних ознак доказів - достовірності, належності, допустимості - і саме це зумовлює навіть перекваліфікацію дій особи на іншу статтю (частину статті) КК, то суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити всі докази з дотриманням вимог ст. 23 КПК. Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису тощо. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому порушення засади змагальності, яка є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів звертає увагу, що вірність, викладених судом першої інстанції доказів, сторони кримінального провадження не спростовують.

У даному кримінальному провадженні, судова колегія не вирішує питань щодо визнання доказів недопустимими, а отже і не торкається сутнісних ознак доказів, що усуває необхідність їх повторного дослідження. При цьому апеляційна інстанція не погоджується з оцінкою суду 1 інстанції наданих слідством доказів з точки зору їх достатності.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів поза розумним сумнівом не доводить винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і не може бути визнана достатньою для ухвалення щодо них обвинувального вироку, що відповідно до вимог ст.ст.409, 411 КПК України є підставою для його скасування.

До таких висновків колегія суддів прийшла, виходячи з того, що ОСОБА_8 умови всіх договорів підряду було виконано в повному об`ємі, будь-яких претензій до ОСОБА_8 у осіб, які підписували акти прийому-здачі робіт за договорами підряду з приводу якості виконаної роботи не було, заготовлену лісодеревину підприємством було реалізовано у законний спосіб замовникам, підприємство отримало доходи. При цьому із ОСОБА_8 ДП «Хотинське лісове господарство» не розрахувалось і має борг перед останнім, що підтверджено відповідними доказами по справі. Окрім цього, наявними у справі судовими рішеннями, які набрали законної сили було визнано дійсним договір підряду №113 від 30.03.2018р., в підробці якого звинувачують обвинувачених. Більше того, за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Хотинське лісове господарство» за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. не було виявлено ні лишків, ні нестачі, ні подвійної оплати. Даний акт ревізії ДФІ, ніким не оскаржувався і є дійсним.

Згідно з ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Апеляційний суд не вправі вживати заходів до отримання від сторони обвинувачення інших доказів для доведення винуватості, оскільки відповідно до ст.22 КПК України повинен зберігати об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно ст. 417 КПК України апеляційний суд, встановивши у даному кримінальному провадженні обставини, передбачені п.2 ч.1 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки встановлено відсутність в діянні обвинувачених складу інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч. 1 ст. 366 КК України скасувати.

Закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні обвинувачених складу кримінального правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Суддя-доповідач: Судді :

_________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2