Справа №463/6238/15-к
Провадження №1-кп/463/235/18
В И Р О К
Іменем України

26 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0003396 від 08.10.2015 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого механіком у ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 14 жовтня 2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись в квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з особистих неприязних відносин, в ході конфлікту між ним та колишньою дружиною ОСОБА_8 , умисно наніс останній тілесні ушкодження, в саме штовхнув до стіни, наніс кілька ударів головою до стіни, удар кулаком правої руки над оком у скроню, удари ногами у живіт, після чого, коли вона перебувала у кімнаті і сиділа на дивані, завдав декілька ударів по ногах, схопив за волосся і наносив удари кулаком правої руки в область грудей, та в ході подальшої словесної перепалки завдав ще кілька ударів в пах потерпілій, декілька ударів кулаком правої руки зверху голови та по потилиці, та в подальшому на кухні схопив її за волосся та кілька разів вдарив головою об поверхню газової плити, після чого завдав удар правою ногою в живіт, чим спричинив потерпілій синці на обличчі, струс головного мозку, садна на шиї справа, забій м`яких тканих грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність у вчиненні інкримінованих йому злочинів заперечив та показав, що потерпіла ОСОБА_5 є його колишньою дружиною, ще до розірвання шлюбу у них склалися неприязні відносини, часто виникали конфлікти, які вона провокувала, при цьому він жодного разу не наносив їй тілесних ушкоджень. У жовтні 2015 року ОСОБА_5 із ним вже не проживала. Оскільки він допізна перебував на роботі, то останній раз її бачив до інкримінованих йому подій злочину лише літом 2015 року, а тому не міг їй завдати тілесних ушкоджень, хто заподіяв їй такі йому не відомо, можливо, вона сама собі їх спричинила.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості, його винність у вчиненні злочину стверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні, з яких вбачається, що з колишнім чоловіком ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки через його безпідставні ревнощі, у зв`язку з чим він неодноразово наносив їй тілесні ушкодження в присутності двох неповнолітніх дітей. 07.10.2015 року близько 20.00 год. на АДРЕСА_1 , коли вона прийшла з роботи, ОСОБА_6 в присутності дітей вчинив сварку, нецензурно виражався, наніс їй два удари рукою в обличчя, бив кулаками зверху по голові, а після того як вона його відштовхнула, душив її, наніс кілька ударів кулаками в область грудної клітки, по спині, та ногами по її ногам. Після цієї події в неї була розбита губа, синець під оком, садна на спині та ногах. 14.10.2015 року в обідній час в квартирі в присутності дітей ОСОБА_6 знову вчинив скандал, штовхнув її декілька разів до стіни, бив головою об стіну, також наносив удари в обличчя, ногами у живіт, тягнув за волосся і наносив удари кулаком в область грудей, в пах, коли вона його відштовхувала, бив зверху по голові та по потилиці. Після цього вона викликала патрульну поліцію, яка приїхала та намагалася заспокоїти чоловіка. Після від`їзду поліцейських чоловік продовжив її бити, зокрема, на кухні схопив її спочатку за великий палець та притулив до газової плити, після того як вона його відштовхнула, схопив її за волосся та кілька разів вдарив головою об поверхню газової плити, після чого завдав удар правою ногою в живіт Внаслідок цього в неї були синці на обличчі, розбита голова, забої і садна по всьому тілу, струс головного мозку, оскільки у неї сильно боліла голова. 15.10.2015 року обвинувачений знов почав конфлікт вдома, чіплявся, душив за шию. З 16.10.2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні від отриманих тілесних ушкоджень. Зазначила, що окрім вказаних подій, такі факти були непоодиноким й раніше, у зв`язку з чим неодноразово викликались працівники поліції.
Із показань малолітнього свідка ОСОБА_9 , допитаного судом в присутності психолога та законного представника, вбачається, що останній є сином обвинуваченого та потерпілої, ствердив, що останній рік проживає з матір`ю, до цього певний час жив з батьком та братом. Коли йому було 6-7 років, то його батьки ще проживали разом. Протягом їх спільного проживання батько зловживав алкогольними напоями, систематично завдавав тілесних ушкоджень матері, у його присутності бив її руками і ногами в голову та інші частини тіла, погрожував, у зв`язку з чим неодноразово (5-6 разів, які він пригадує) приїжджали працівники міліції й забирали його батька до відділення міліції, а мама лікувалася у лікарні. Також він бив і його брата, розбивши останньому ніс.
Із показань свідка ОСОБА_10 , допитаної судом, вбачається, що остання як психолог була присутня під час допиту судом малолітнього свідка ОСОБА_9 , вказала, що останній давав показання добровільно й правдиво, без жодного тиску чи впливу з боку матері, з особистого спілкування вона зрозуміла, що дитина боїться батька.
Із показань свідків ОСОБА_11 , соціального педагога, та ОСОБА_12 , практикуючого психолога, вбачається, що останні були присутні на досудовому слідстві під час допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 , який самостійно, добровільно, без жодного тиску, розповів, що в сім`ї напружена обстановка, батько багато разів бив маму в його присутності та присутності брата.
Як вбачається із показань свідка ОСОБА_13 , останній є нинішнім чоловіком потерпілої. Станом на жовтень 2015 року був її знайомим. Зокрема, до цього літом 2015 року вона ходила до психолога у реабілітаційному центрі інвалідів, де вони разом навчалися. Тоді ж він бачив, як до неї приїжджав її колишній чоловік та влаштував конфлікт та шарпанину поряд із центром. Наступний раз у жовтні 2015 року на його мобільний телефон з 8-ї лікарні м. Львова зателефонувала медсестра й повідомила, що ОСОБА_14 госпіталізована та перебуває у тяжкому стані, й необхідно приїхати та привезти халат, рушник та лікарські засоби. На місці він побачив потерпілу, яка була побитою, зокрема на лівій стороні обличчя був великий синяк, розбита губа, на шиї подряпини, синці і гематоми були на руках, ногах, груди й спина також були в синцях.
Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що обвинувачений є троюрідним братом її чоловіка, у зв`язку з чим вона познайомилась із потерпілою як його дружиною. Остання при розмові неодноразово повідомляла, що чоловік наносить їй побої, вона особисто неодноразово бачила її в синцях, однак конкретно дати нанесення побоїв не пам`ятає. Однак точно пригадує, що у жовтні 2015 року був факт її побиття чоловіком, так як вона телефоном розмовляла з потерпілою, коли та перебувала у лікарні. Під час розмови їй стало погано, і вона чула як потерпілій лікарі надавали медичну допомогу. При цьому ОСОБА_5 повідомила, що її колишній чоловік її сильно побив перед цим.
Із показань свідка ОСОБА_16 , даних у судовому засіданні, вбачається, що останній приймав участь в проведенні слідчих експериментів з ОСОБА_5 , де був статистом, і при якому потерпіла розповіла про події 14.10.2015 року, яким чином в квартирі обвинувачений наносив їй побої. Крім того, як дільничний інспектор знає сім`ю, яка знаходиться в зоні його обслуговування, через їх неодноразові конфлікти, зокрема, з приводу систематичного побиття ОСОБА_5 неодноразово зверталась до нього, у зв`язку з чим він проводив із чоловіком профілактичні бесіди, останньому виносились офіційні попередження про неприпустимість подібної поведінки.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1801 від 15.10.2015 року, яка закінчена 16.10.2015 року, у ОСОБА_17 виявлено садно на правій гомілці та синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які могли виникнути за 6-8 діб до моменту первинного огляду потерпілої та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Синці на голові та стегнах, на гомілках та на животі, крововиливи на шиї, подряпини на спині та на правій руці по періоду виникнення можуть відповідати 14.10.2015 року.
У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 478/15 від 27.10.2015 року, яка закінчена 02.11.2015 року, у ОСОБА_17 була травма тіла у вигляді синця на обличчі, струсу головного мозку, саден на шиї справа, забою м`яких тканин грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа, які заподіяні тупими предметами, могли утворитися 14.10.2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження утворилися при самовільному падінні нема.
Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи № 517/15 від 15.11.2015 року, яка закінчена 25.11.2015 року, у ОСОБА_17 виявлено вищеописані тілесні ушкодження.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 підтримала надані нею висновки судово-медичних експертиз. Вказала, що на час проведення дослідження частини тілесних ушкоджень, про які вказано в медичних документах і за обставинами справи вже не було на тілі потерпілої за спливом певного часу. Однак судова експертиза проводиться, в тому числі й на підставі медичних документів, а потерпіла лікувалася в умовах стаціонару й підстав не довіряти лікуючим дікарям у неї не було.
З виписки медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_17 (а.с.75) вбачається, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні з 16.10.2015 року до 27.10.2015 року з діагнозом: струс головного мозку, забійна гематома лівої скроневої ділянки, садна шиї справа, забій м`яких тканин грудної клітки справа, забій передньої черевної стінки справа.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року та від 25.11.2015 року, потерпіла ОСОБА_5 детально описала події 14.10.2015 року з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим та їх локалізації. Посилання захисника на недопустимість зазначеного доказу через відсутність відеозапису обставин проведення слідчої дії суд вважає безпідставним, оскільки протокол складений в присутності понятих та інших учасників слідчої дії та в ньому прямо зазначено, що жодних додатків до протоколу, в тому числі відеозапису не додається.
Як вбачається із заяв до Личаківського РВ ОСОБА_5 від 07.10.2015 року та від 14.10.2015 року, остання звернулася до правоохоронних органів і вказала на нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим в квартирі за місцем проживання.
Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за ознаками заподіяння потерпілій ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого в умисному заподіянні потерпілій легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я 14.10.2015 року, ґрунтується на висновках судово-медичної експертизи, якими підтверджується ступінь тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, медичних документів, які вказують на локалізацію тілесних ушкоджень на тілі потерпілої, а також на даних у судовому засіданні показаннях потерпілої ОСОБА_5 , малолітнього свідка ОСОБА_9 , які були безпосередніми очевидцями події злочину, а також інших свідків, які були свідками або наслідків вчинення злочину, або в порядку ч. 3 ст. 88 КПК України свідками певної звички обвинуваченого, а саме обставин неодноразових звернень потерпілої з приводу її систематичного побиття. При цьому формулювання обвинувачення щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень 14.10.2015 року знайшло своє відображення лише при проведенні слідчих експериментів, однак потерпіла як в судовому засіданні так і при поясненнях наданих експертам не в повній мірі відтворила ці обставини, і саме ці її показання суд приймає до уваги, тому фабула обвинувального вироку суду викладена як зазначено вище.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого в заперечення своєї вини, та розцінює їх як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності. Такі його показання спростовуються вище наведеними доказами. Крім того, обвинувачений взагалі заперечив, що після літа 2015 року бачив потерпілу, однак сам обвинувачений при проходженні судово-медичної експертизи у матеріалах справи вказував, що 14.10.2015 року в квартирі дружина била його по голові та наносила удари по ногах, у цей же час звертався до правоохоронних органів з приводу її дій. Так само критично оцінюються судом показання неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , який проживає разом з обвинуваченим, підтвердив лише неприязні відносини обвинуваченого з потерпілою, однак такі жодним чином не пояснюють характеру та причин виникнення у потерпілої численних тілесних ушкоджень. Натомість, показання потерпілої та інших свідків пояснюють характер та причини виникнення у потерпілої відповідних тілесних ушкоджень, а тому суд надає їм віри.

Разом з тим, в ході розгляду справи не доведено винуватість обвинуваченого у нанесенні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 за епізодами, що мали місце 7 та 15 жовтня 2015 року. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження протилежного судом не здобуто. Відтак, за цими епізодами нанесення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України обвинуваченого слід виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Так, обвинувачений заперечує нанесення тілесних ушкоджень потерпілій 15.10.2015 року. Показання потерпілої, що такі події мали місце в той день спростовуються матеріалами справи. Із заяви до Личаківського РВ та викладених письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження 16.10.2015 року, з її слів експерту ОСОБА_20 при проведенні судово-медичної експертизи в найближчий час після події вона заявила, що тілесні ушкодження їй наносилися 16.10.2015 року і з цього часу вона перебувала на лікуванні. Із висновків експертиз не можна дійти до переконання, що тілесні ушкодження взагалі мали місце 15.10.2016 року. Таким чином, всі сумніви суд трактує на користь обвинуваченого.
Аналогічно за епізодом, що мав місце 07.10.2015 року потерпіла за медичною допомогою не зверталася, судово-медична експертиза за цим фактом була проведена лише 15-16.10.2015 року, тобто через 8 днів після інкримінованої обвинуваченому події злочину. З тілесних ушкоджень, наявних у фабулі обвинувачення, станом на 15.10.2015 року проявились лише синці на правій гомілці, синці на зовнішній поверхні лівого стегна. Однак через значний проміжок часу, що минув з моменту інкримінованої обвинуваченому події злочину, не точного висновку судово-медичної експертизи від 16.10.2015 року, що тілесні ушкодження могли виникнути за 6-8 діб до моменту первинного огляду потерпілої, суд (на відміну від епізоду від 14.10.2015, коли звернення за медичною допомогою та судово-медична експертиза були проведені невідкладно) позбавлений можливості віднести наявні у потерпілої тілесні ушкодження саме до події, що мала місце 07.10.2015 року.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочинами невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання та праці, де позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, та з врахуванням положення ч. 2 ст. 416 КПК України приходить до висновку, що покарання слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу, що буде достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 завданої злочином моральної шкоди в розмірі 50000 грн. слід задовольнити частково.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілій страждань, заподіяння їй тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ступеня вини обвинуваченого, поведінку обох сторін, суд знаходить наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_6 4000 грн. відшкодування моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.
Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не заявлялось, його визнано винним у вчиненні злочину невеликої тяжкості, а тому суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України - виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Цивільний позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1