справа № 208/3486/18
провадження № 1-кс/208/2034/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області: ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 представника заявника адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді від 07 червня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000857 внесеного 23.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернулася ОСОБА_6 з клопотанням в якому просить скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 07 червня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000857 внесеного 23.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.06.2018 року по справі № 208/3486/18, в рамках кримінального провадження № 0000857 від 23.05.2018 року з кваліфікацією за ст. 356 КК України, накладено арешт на рухоме майно, а саме належний мені транспортний засіб - Renault Europa l9, державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить мені на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Покровським МРЕВ Дніпропетровської області. Дана ухвала про арешт майна була винесена судом за клопотанням слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області. ОСОБА_3 заявниця вважає накладений ухвалою суду від 07.06.18р. по справі № 208/3486/18 арешт на рухоме майно незаконним, таким, що порушує її права, як власника вказаного майна, та підлягає скасуванню судом, враховуючи наступні обставини: суд заборонив власнику володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном - автомобілем Renault Europa l9, державний номер НОМЕР_1 , ухвалюючи рішення про арешт майна, суд дійшов висновку, що правовою підставою для арешту є збереження речових доказів, та було достатньо підстав вважати, що автомобіль Renault Europa l9, державний номер НОМЕР_1 - є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому підлягає під майно, яке підлягає арешту. На сьогоднішній день з часу відкриття кримінального провадження № 0000857 від 23.05.2018 року з кваліфікацією за ст. 356 КК України з нею, як з власником майна, на яке накладено арешт ухвалою суду, а також щодо самого арештованого транспортного засобу не проведено жодної слідчої дії. Органами досудового розслідування порушено строки, передбачені ст. 219 КПК України. Підозрювані і притягнуті до кримінальної відповідальності по даній справі відсутні. Права потерпілої, яка заявила про позбавлення її права володіння та користування вказаним автомобілем, ніяк не відновлені, а навіть ще більше порушені - належне їй майно знаходиться під арештом та продовжує перебувати не в її володінні та користуванні, тому вона вимушена звернутися з цим клопотанням до суду.

Адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні клопотання заявниці підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні не заперечував проти скасування ухвалу, оскільки з цим майном не будуть проводиться експертизи а тому потреби в арешті мані немає.
Прокурор в судовому засіданні підтримав думку слідчого та також не заперечував проти задоволення клопотання власника майна.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що 23.05.2018 до ЧЧ Кам`янського ВП звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 , щодо протиправних дій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про самоуправство, стосовно належного їй автомобіля марки Renault 19 Europe державний номерний знак НОМЕР_1 . За даним фактом СВ Кам`янського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області внесені 23.05.2018 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000857 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи вказують на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів що існує потреба в застосуванні арешту майна, яке належить громадянці ОСОБА_6 , з моменту накладання арешту по теперішній час підозра за даним кримінальним провадженням нікому не пред`являлася, права потерпілої, яка заявила про позбавлення її права володіння та користування вказаним автомобілем, ніяк не відновлені, належне їй майно знаходиться під арештом та продовжує перебувати не в її володінні та користуванні, тому є всі підстави для задоволення клопотання.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та арештоване майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 КПК України, міст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї ; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.
Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "ОСОБА_4 проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін доведено що минувала потреба в накладенні арешту на майно та вважає, що втручання держави у право заявника на розпорядження майном, забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав та інтересів конкретної особи, а відтак, слідчий суддя знаходить підстави для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.06.2018 року по кримінальному провадженні № 0000857 від 23.05.2018 року, з кваліфікацією за ст. 356 КК України, а саме: з транспортного засобу - Renault Europa l9, державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.
Копію ухвали надіслати прокурору та слідчому.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1