Справа № 464/3115/18
пр.№ 1-кп/464/416/18
У Х В А Л А

19 жовтня 2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

при розгляді у судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000987 від 28.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває вищезгадане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на два місяці, оскільки термін такого доходить кінця, а жодні обставини, на підставі яких йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали та відповідно існуючі ризики не зменшились.

Захисник та обвинувачений заперечили підставність продовження строку обраного запобіжного заходу і вважають за доцільне змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки у обвинуваченого є місце реєстрації, тому ризики, наведені стороною обвинувачення не існують.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винними у вчиненні кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, не працює, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. У зв`язку з наведеним, строк тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою слід продовжити на два місяці.
Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вище обставин є неможливим, оскільки, ризики, що існували на час обрання дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично не зменшилися, що повністю виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, продовжити на два місяці - до 19 грудня 2018 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору для відома, Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1