Справа № 522/208/18
Провадження по справі № 1-кп/521/754/18
У Х В А Л А

12 липня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,.,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

У С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 , яка одночасно є заставодавцем, заявила клопотання про зміну застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший та повернення їй грошових коштів, внесених як заставу.

В судовому засіданні захисник вказала, що коли виникла необхідність, вона внесла заставу, використавши для цього свої особисті заощадження. Також вказала, що ОСОБА_4 має сім`ю цивільну дружину ОСОБА_8 та малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не має наміру ухилятися від суду.

Захисник ОСОБА_6 і обвинувачений підтримали клопотання захисника і заставодавця, прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року ОСОБА_5 внесла заставу в розмірі 128 000 грн. як запобіжний захід, визначений при застосуванні тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Застава була внесена ОСОБА_5 16.11.2017 року через відділення № 1 Южного ГРУ КБ «ПриватБанк» відповідно до квитанції № 0.0.894565767.1.

Правова позиція щодо питань, пов`язаних з заставою, та недостатньо врегульованих КПК, висловлена у п. 3 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу». Оскільки порядок прийняття рішень щодо можливості повернення застави з ініціативи заставодавця законом не врегульовано, суд при розгляді та вирішенні цього питання повинен керуватися загальними нормами КПК, які регулюють порядок розгляду питань, що виникають під час перебування справи у провадженні суду першої інстанції, та порядок прийняття рішень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту внесення застави за ОСОБА_4 щодо нього почав діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Ухвалою слідчого судді від 15.11.2017 року з метою запобіганню ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, на ОСОБА_4 покладені обов`язки:прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений виконував вказані обов`язки та не припускав спроб переховуватися від суду. Таким чином, заставодавець виконала покладені на неї відповідно до п. 3 ст. 182 КПК обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого. Тобто, відсутні передбачені ч. 8 ст. 182 КПК підстави для звернення застави в дохід держави.

Оскільки внесення застави є правом заставодавця, то він також має право відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав для звернення застави в дохід держави, а також отримати внесену заставу після обрання нового запобіжного заходу. Законом не встановлено прямої заборони заставодавцю відмовитись від обов`язків щодо обвинуваченого. Навпаки, КПК України зобов`язує суд при виникненні певних обставин вирішувати питання про доцільність обрання, скасування або зміну запобіжного заходу.

Заставодавець ОСОБА_5 , реалізовуючи своє право, заявила про неможливість подальшого виконання взятих на себе зобов`язань у зв`язку з особистими обставинами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Суд вважає, що відмова ОСОБА_5 , яка є сумлінним заставодавцем, у реалізації права відмовитись від зобов`язань та у поверненні її особистих коштів, була би порушенням передбаченого ст. 41 Конституції України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та вказаних норм ЦК України.
Обвинувачений заявив, що він сам не здатен бути заставодавцем, оскільки не має необхідних для цього грошових коштів.
Таким чином, відмова заставодавця від зобов`язань тягне зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави на інший, оскільки встановлений раніше судом ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» заставодавець, який вирішив відмовитися від взятих на себе зобов`язань, звільняється від них із поверненням йому предмета застави тільки після того, як суд обере щодо обвинуваченого новий запобіжний захід, а якщо ним буде взяття під варту, - лише після арешту обвинуваченого на виконання відповідної ухвали суду.

Судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Він проживає в м. Одесі, але є громадянином РФ. В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений має сім`ю, протягом кількох років перебуває у фактичних шлюбних відносинах, виховує малолітню дитину. Тобто, встановлені нові обставини, які свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 .

Також судом враховується, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Під час судового розгляду справи обвинувачений прибував до суду за кожною вимогою. Відомостей про порушення покладених на нього обов`язків стороною обвинувачення надано не було.

Оцінюючи всі зазначені обставини, процесуальну поведінку обвинуваченого, суд вважає, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави не може бути змінений на більш суворий, оскільки умови запобіжного заходу та покладені обов`язки ним порушені не були. Крім того, таке клопотання стороною обвинувачення не заявлялось.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжного заходу, суд виходить з того, чи обґрунтовується така зміна потребами судового розгляду. Крім того суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який наголошує, що запобіжний захід має задовольняти вимогу пропорційності, бути необхідним для забезпечення присутності особи в суді, але з урахуванням того чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї мети.

Враховуючи зазначені обставини, відмову заставодавця від своїх обов`язків, суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику переховуватися від суду можливо застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. З урахуванням встановленого ризику суд вважає за необхідне при зміні запобіжного заходу залишити встановлені раніше обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179, 182, 331, 350 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:
Клопотання заставодавця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 з метою запобігання ризику переховуватися від суду запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та продовжити на два місяці, тобто до 11.08.2018 року включно, обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до «Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 (у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 року № 27), повернути заставодавцю ОСОБА_5 заставу в сумі 128 000 (сто двадцять вісім тисяч), внесену 16.11.2017 року на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року як запобіжний захід щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1