печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна - ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на грошові кошти в рамках кримінального провадження №0001273, які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку,-

В С Т А Н О В И В :

31.08.2018 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на грошові кошти вилучені в ходу проведення обшуку 30.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 в межах кримінального провадження №0001273.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили задовольнити, посилаючись на ту обставину, що вилучені грошові кошти постановою від 30.08.2018 року визнано речовими доказами.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечувала та вказали на те, що в ухвалі про проведення обшуку не було зазначено мети відшукання та вилучення грошових коштів, окрім того вказані гроші належать ОСОБА_9 , зроблені ним у законний спосіб про що він неодноразово заявляв пі час проведення обшуку та надавав відповідні підтверджуючі це документи.

Присутні в судовому засіданні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна з підстав вказаних адвокатом ОСОБА_7 .

Згідно норми ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділом Головного управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001273 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 264 КК України за фактом незаконного переправлення іноземних громадян через державний кордон України шляхом надання засобі перетину державного кордону паспортів громадян України для виїзду за кодон, які були оформлені а отримані ними на підставі підроблених паспортів громадян України.

Прокурор вказує, що 30.08.2018 року в рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою місця проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 вході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті в сумі 134300 доларів США та 500 ЄВРО. Вказані факти на думку прокурора підтверджує те, що ОСОБА_5 на протязі 2014-2015 років маючи зв`язки з працівниками ГУ ДМС України в Одеській області отримувала та передавала їм неправомірну вигоду, а останні використовуючи своє службове становище в супереч інтересам держави та підставі підроблених паспортів громадян України оформлювали та видавали іноземцям документ для отримання паспортів громадян України для виїзду за кордон.

30.08.208 року вказано грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Необхідність накладення арешту на майно прокурор обґрунтовує метою запобігання їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, перетворенню, передачі та відчуженню.

Окрім того вказує, що на момент виучення вказані грошові кошти перебувли саме у володінні та користування ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вазані у копотанні грошові кошти слідчий суддя приймає до уваги заяву ОСОБА_9 , який на момент проведення обшуку проживав разом з ОСОБА_5 та вказує, що вказані грошові кошти є його власністю, набуті ним в результаті професійної діяльності та роботи в американській нафтовій компанії «Transocean Intl Resourses Ltd., що підтверджується копією виписки з зарплатних відомостей за період з 01.12.2014 року по 30.04.2016 року, копією виписок АТ КБ «Приватбанк» по рахунках ОСОБА_9 за період з 26.01.2015 року по 25.08.2016 року, копією виписок АТ КБ «Приватбанк» по рахунках ОСОБА_9 за договором Депозитний сертифікат.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Враховуючи, що ОСОБА_9 доведено факт законного набуття та володіння вказаними грошовими коштами, а прокурором у клопотанні не наведено та в судовому засіданні не надано доказів належності вказаного майна ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що з метою недопущення необґрунтованого втручання держави в право власності громадян в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти вилучені в ходу проведення обшуку 30.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на грошові кошти в рамках кримінального провадження №0001273, які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 14.09.2018 року о 14:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1