ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/28/18 Справа № 195/181/17-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000694 за апеляційними скаргами прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст.76 КК України; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.2 ст.76 КК України, необхідні і достатні для її виправлення, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Однак суд, при покладенні обов`язків, передбачених ст.76 КК України, застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме положення статті, які втратили чинність, та не застосував закон, який підлягає застосуванню - не зазначив обов`язки, які передбачені чинною редакцією ст.76 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову та зменшити суму стягнення відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн. на кожного потерпілого із врахуванням переданих 10 000 грн. до вже сплачених сум відшкодування моральної шкоди.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги те, що ним було передано потерпілим грошові кошти для компенсації завданої шкоди - 10 000 грн., про що в матеріалах провадження є копія розписки.
Вказує на те, що суд першої інстанції не навів жодного доказу та обгрунтування свого висновку, чому саме сума в 50 000 грн. на кожного потерпілого є адекватною понесеними ними страждань та немайновим втратам.
Також зазначає, що він нині постійного місця роботи не має, через свій передпенсійний вік, та єдине джерело його доходів - ведення присадибного господарства, а тому виплата 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди для нього не реальна з фінансового боку.
Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладанням певних обов`язків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Цим же вироком з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі по 50 000 грн. кожному.
Стягнуто з ПАТ СК Арсенал страхування на користь: - ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3568,98 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 178,45 грн.; - ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 7927,34 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 396,37 грн..
За обставин, викладених у вироку, 18.11.2016 року, близько 18.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував по проїзній частині вулиці Шевченка в смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області зі сторони автостанції в напрямку вул.Комсомольської в смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області.
Під час руху, в момент наближення до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі, не впевнившись в безпечності виконуваного ним маневру вліво, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого на проїзній частині вулиці Шевченка в смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області відбулося зіткнення передньої лівої частини автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 з передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку.
Своїми необережними діями водій автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Не виконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_9 та пасажир цього ж автомобіля потерпіла ОСОБА_10 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні, отримали тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 384-Е від 18.01.2017 року, потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального мищелка лівої великогомілкової кістки без зміщення уламків, закритого осколкового перелому лівого надколінника зі зміщенням уламків, які розглядаються у сукупності як єдина травма лівої нижньої кінцівки і за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №383-Е від 18.01.2017 року потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме - струс головного мозку; відкритого вивиху лівої ліктьової кістки, закритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, які в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина травма голови та лівої верхньої кінцівки і за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №6/10.1-75 від 24.01.2017 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.
Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106» для водія автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_8 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати.
У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого просила відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених за №1492-VIII від 07 вересня 2016 року було внесено зміни до статті 76 КК України, відповідно до якої встановлено покладання таких обов`язків на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, нагляд за якими, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, суд зазначив, що на підставі статті 76 КК України обвинувачений зобов`язаний протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме положення статті 76 КК України щодо назви органу, який здійснює нагляд за особою, звільненою від відбуття покарання, оскільки вирок щодо ОСОБА_8 ухвалено 28 березня 2017 року, а зміни до статті 76 Кримінального кодексу України внесено 07 вересня 2016 року, та набрали чинності 08 жовтня 2016 року, тобто до ухвалення вироку, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне вирішення судом цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження, встановивши причинний зв`язок між скоєним злочином та шкодою, яка настала, а також характер та розмір шкоди, врахувавши тривалість душевних страждань потерпілих, які отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення на їх користь моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, що відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в частині зменшення суми стягнення відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неврахування судом 10 000 гривень відшкодованих на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, вказана сума передавалась потерпілим як компенсація завданої шкоди на лікування, а тому не може бути врахована при визначенні розміру моральної шкоди.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції ОСОБА_8 призначено покарання з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_8 в частині застосування обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 408, п.4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року задовольнити.
Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині застосування обов`язків відповідно до ст. 76 КК України та покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року залишити без задоволення.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4