Єдиний унікальний номер 235/6985/16-к
Номер провадження 11-кп/775/175/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄДРДР за № 0000636, за обвинуваченням ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця ст. Красюковська, Октябрьського району, Ростовської області, РФ, громадянина України, росіянина, з вищою освітою, що проходить військову службу за контрактом на посаді в.о. командира 7 парашутно-десантної роти 3 парашутно- десантного батальйону, НОМЕР_1 окремої парашутно-десантної бригади, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в складає 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді штрафу на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Згідно до вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року, 18 липня 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, слідчий Красноармійського ВП ГУ НП України в Донецькій області ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків від них, діючи шляхом обману ОСОБА_10 , не маючи будь-яких кримінальних процесуальних повноважень щодо притягнення до кримінальної відповідальності його батька ОСОБА_11 або закриття кримінального провадження № 0001683, перебуваючи поблизу будівлі Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, розташованої за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, б. 148, повідомив ОСОБА_10 , що він може вирішити питання щодо не притягнення його батька до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у разі передачі йому грошових коштів в сумі 70 тисяч гривень.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 вимушено погодився, оскільки не бажав щоб його батька притягнули до кримінальної відповідальності та вважав ОСОБА_7 співробітником правоохоронного органу, який має можливість вирішити питання щодо не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 та закриття кримінального провадження.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння особистими коштами ОСОБА_10 , 25 липня 2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, біля будівлі Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, розташованої за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, б. 148, ОСОБА_7 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6 де домовився з останнім заволодіти особистими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, при цьому узгоджено порядок передачі грошових коштів через ОСОБА_6 .

Отримавши згоду ОСОБА_6 на заволодіння особистими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_7 повідомив йому номер мобільного телефону ОСОБА_10 та надав вказівку домовитись про передачу грошових коштів у сумі 70 тисяч гривень.

У цей же день, приблизно о 10 годині 33 хвилини, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив останньому про необхідність зустрічі з ОСОБА_6 щодо передачі грошових коштів за не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно останнього.

В подальшому, 25 липня 2016 року приблизно об 11.00, 15.00, 17.00 годинах та 26 липня 2016 року приблизно о 9 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків від них, діючи шляхом обману ОСОБА_10 , зустрічався з ОСОБА_10 в м. Покровську. В ході вказаних зустрічей ОСОБА_6 за погодженням з ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_10 про зменшення суми грошових коштів, яку необхідно передати за не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, до 40 тисяч гривень.

28 липня 2016 року приблизно о 14 годині 00 хівилин ОСОБА_6 , продовжуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння особистими коштами ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, шляхом обману, перебуваючи у м. Покровську Донецької області, поблизу будівлі Покровської районної державної адміністрації, яка розташована за адресою: Донецька область м. Покровськ, пл. Шибанкова 11, в автомобілі марки Нуndаі «Ассеnt», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_10 раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 40 000 гривень, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в затверджені угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 . Вважає, що судом при постановленні вироку було порушено вимоги процесуального закону, а саме ч. 7 ст. 474 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав відмови суду у затвердженні угоди. Вказує, що угода укладена не добровільно та впливає на процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 та прокурора, які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Зважаючи на те, що захисником ОСОБА_8 у апеляційній скарзі наведене обґрунтування необхідності прийняття цієї скарги до провадження апеляційним судом, колегія суддів з метою забезпечення учасникам судового провадження доступу до правосуддя та зважаючи на необхідність дотримання принципів обґрунтованості, вмотивованості та зрозумілості судового рішення, вважала за необхідне призначити зазначену апеляційну скаргу до розгляду, в ході якого вислухати доводи захисника щодо необхідності прийняття цієї апеляційної скарги до провадження суду та ухвалити по цій апеляційній скарзі рішення по суті.

Колегія суддів, вивчивши доводи апеляційної скарги та вислухавши пояснення учасників провадження, які надані в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, не знаходить підстав для задоволення цієї апеляційної скарги та скасування вироку, ухваленого на підставі угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 з підстав, не передбачених вимогами закону, а саме із підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки ст. 394 КПК України не врегульовано питання кримінального провадження у випадку, якщо вироком на підставі угоди порушаються права іншої особи, яка не є учасником цього кримінального провадження, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, згідно з приписами ч. 6 ст. 9 цього Кодексу повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону і застосовувати загальні засади кримінального провадження, закріплені у ч. 1 ст. 7 КПК України. З зазначених підстав апеляційні скарги прийняті до розгляду апеляційною інстанцією.

Згідно до ч. 8 ст. 469 КПК України, у разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним /кількома/ з підозрюваних чи обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи /осіб/, з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

Частиною третю ст. 394 КПК України визначені особливості оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про існування підстав, що, нібито, укладення угоди не було добровільним, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Добровільність укладеної угоди підтверджується суб`єктивним ставленням ОСОБА_6 до висунутого органами досудового розслідування обвинувачення, яке спонукало його за власною волею підписати угоду про визнання винуватості. Тобто, прийняти рішення про визнання винуватості та укласти угоди з цього приводу, це право обвинуваченого ОСОБА_6 , закріплене в КПК Україні, і ніхто не вправі позбавити його цього права. Крім того, з вироком на підставі угоди ОСОБА_6 погодився і не оскаржував його.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий та обвинувачений у присутності свого захисника підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Як вбачається з вироку, суд в повному обсязі дотримався вимог ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди, за участі захисника, в повному обсязі з`ясував у ОСОБА_6 передбачені цією нормою закону вимоги до її укладення: в тому числі, добровільність укладення угоди, повне та беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості, роз`яснив його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, узгоджене покарання та згода на це покарання, вид покарання у разі затвердження угоди, формулювання обвинувачення, правової кваліфікації, наслідки укладення угоди у разі її не виконання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 клопотав про затвердження угоди про примирення від 31.01.2017р, досягнуте між ним та потерпілим ОСОБА_10 , за якою повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони зазначили, що погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1530 грн.

Потерпілий ОСОБА_10 також підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_12 , просив суд її затвердити, укладення угоди з його боку є добровільним, наслідки затвердження, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані

Також оговорені наслідки укладення та затвердження угоди згідно до ст.ст. 394, 473, 474, 476 КПК України.

На думку колегії суддів, суд у вироку не посилається на те, як стверджує апелянт, що у вироку фактично встановлена винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Постанова Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угод від 11.12.2015 р. № 13 містить вказівку, що вирок, ухвалений на підставі угоди, не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, а визнання винуватості першою особою не є доказом вини останніх.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_8 , що вироком відносно ОСОБА_6 суд фактично констатував винуватість ОСОБА_7 , не відповідають дійсності та не є слушними.

Доводи захисника про те, що суд не виділив в окреме провадження матеріли відносно ОСОБА_7 , не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах наявна ухвала від 03.10.2017р., згідно до якої, з кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000636 від 20.07.2016р., виділені в окреме провадження матеріали /в копіях згідно опису/ відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені вироку були дотримані всі вищевказані норми, тому підстави для скасування вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді