Постанова
Іменем України
09 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 658/38/17 провадження № 51-6588 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001663, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 березня 2016 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 31 березня 2016 року ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Прийняте рішення щодо процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 12 липня 2016 року, перебуваючи у м. Каховка Херсонської області, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, який мав прояв у запевненні ОСОБА_8 провести ремонт холодильника, не маючи при цьому реального наміру виконувати вказані роботи, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої за ремонт на суму 850 грн.
21 серпня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Каховка Херсонської області, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, який мав прояв у запевненні ОСОБА_9 провести ремонт телевізора, завідомо не маючи наміру виконувати вказані роботи, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої за ремонт на суму 1100 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити. Вказує, що за ч. 2 ст. 190 КК його дії кваліфіковано неправильно, оскільки він не мав умислу на незаконне заволодіння чужим майном, натомість правовідносини, що склалися носять ознаки цивільно-правових. Порушенням вимог кримінального процесуального закону вважає незазначення в обвинувальному акті часу вчинення злочину, відсутність у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК, визнаного судом доведеним, а також стягнення з засудженого судових витрат у справі за проведення експертизи, визнаної судом недопустимим доказом. На думку ОСОБА_6 , призначене йому покарання є занадто суворим. Суд безпідставно не визнав обставиною, що пом`якшує покарання, відшкодування засудженим заподіяної потерпілим шкоди.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК у частині відсутності в ньому відомостей про час вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_8 . При цьому, встановивши у вироку, що вказаний злочин було вчинено 12 липня 2016 року, на думку захисника, суд вийшов за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, чим порушив вимоги ст. 337 КПК. Зазначає, що суд безпідставно визнав ОСОБА_8 потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки з питань ремонту холодильника ОСОБА_6 спілкувався виключно з донькою ОСОБА_8 ОСОБА_10 , від якої і отримав кошти на ремонт. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Зокрема, недоведеним є умисел засудженого не виконувати взяті на себе зобов`язання ще у момент отримання коштів від потерпілих. Всупереч приписам ст. 419 КПК вказані обставини не отримали оцінки суду апеляційної інстанції, який безпідставно залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення касаційних скарг.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в яких вона заперечувала проти доведеності винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК, апеляційний суд навів належні і достатні мотиви та підстави ухвалення рішення і не встановив істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК кваліфіковані правильно.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
В основу вироку суд поклав показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обставини заволодіння ОСОБА_6 їхніми грошовими коштами шляхом обману, а також показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтвердили показання потерпілих. Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх правдивості. Підстав недовіряти показанням потерпілих та свідків у суду не було.
Той факт, що ОСОБА_6 щоразу після отримання коштів на нібито придбання запчастин для ремонту побутової техніки відразу зникав, ремонт техніки не здійснював, на телефонні дзвінки не відповідав, об`єктивно свідчить про наявність у нього умислу на обман потерпілих та бажання не виконувати взяті на себе зобов`язання ще у момент отримання коштів.
Таким чином, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено.
Вирок суду є законним і обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК.
Доводи касаційних скарг про порушення під час судового розгляду вимог кримінального процесуального закону не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та є безпідставними. Так, викладене у мотивувальній частині вироку та визнане судом доведеним формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК, містить всі ознаки складу злочину зазначені у диспозиції вказаної норми. Порушень вимог ст. 337 КПК щодо меж судового розгляду також не встановлено. Зокрема, як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину щодо ОСОБА_8 12 липня 2016 року, що і встановлено судом у вироку. Крім того, оскільки внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 матеріальну шкоду заподіяно саме ОСОБА_8 , тому її обґрунтовано визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Рішення суду у вироку про стягнення з засудженого на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта відповідає вимогам ч. 2 ст. 124 КК.
Вказані обставини отримали належну оцінку суду апеляційної інстанції, який за результатами перевірки доводів апеляційної скарги захисника, у тому числі й тих, на які засуджений та захисник послалися у касаційних скаргах, обґрунтовано визнав їх неспроможними.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована і відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Посилання апеляційного суду на попередні судимості ОСОБА_6 за вчинення шахрайства не суперечить приписам ч. 2 ст. 88 КПК, відповідно до яких докази, що стосуються судимостей обвинуваченого, а також щодо характеру або окремих рис його характеру можуть бути визнані допустимими, зокрема, якщо вони подаються для доказування того, що обвинувачений діяв з певним умислом та мотивом або мав можливість, підготовку, обізнаність, потрібні для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, або не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення.
Покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, призначене з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та даних про особу винного, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
За таких обставин, касаційні скарги засудженого та захисника не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3