Справа № 438/562/18
провадження №1-кп/457/104/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Трускавці кримінальне провадження № 438/562/18 (провадження1-кп/457/104/18) про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 09.04.2018 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою повною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.11.2016 року Бориславським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання в виді 200 годин громадських робіт, 30.01.2018 року Бориславським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та звільнений цим же вироком на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника

потерпілого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 08 квітня 2018 року приблизно о 19 год. 00 хв. перебуваючи на території відпочинкового комплексу «Крутогір», що по вул. Степана Бандери в м. Бориславі, Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс лівою рукою два удари в ділянку грудної клітки потерпілого, після чого відкрито, повторно, заволодів мобільним телефоном марки «HUAWEI Y3» вартістю 2400 грн., чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

В судовому засіданні 18.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що 08.04.2018 року він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння відізвав потерпілого поговорити і при цьому нанісши потерпілому два удари забрав у нього мобільний телефон. Всі покази, які він дав у попередніх судових засіданнях, він давав з метою затягування часу, щоб довше перебувати на волі.

Незважаючи на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушенні його вина доводиться наступними доказами, які безпосередньо досліджені у судових засіданнях.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 08.04.2018 року він зустрів ОСОБА_9 на відпочинковій базі «Крутогір». Оскільки вони були знайомі, то почали розмовляти. Вальдемар його запитав, чому він не прийшов 03.04.2018 року до нього на зустріч, на що він відповів, що його не пустили батьки. Після цього він пішов до своїх друзів. Згодом, ОСОБА_9 знову його покликав і сказав, щоб він йому дав 2000 грн. на святкування його дня народження. Він відповів що не має грошей, на що ОСОБА_9 його вдарив і він впав. Коли він піднявся, то ОСОБА_9 знову його вдарив, після удару він знову впав. Коли він лежав на землі, то ОСОБА_9 з кишені його куртки забрав мобільний телефон. Пізніше ОСОБА_9 віддав йому телефон, щоб він вийняв з нього карту пам`яті та сім-карточку, що він і зробив та в подальшому повернув телефон ОСОБА_9 , оскільки боявся, щоб останній його знову не бив. В подальшому коли він повернувся додому, то зустрів свою сестру і розповів їй, що ОСОБА_9 забрав у нього телефон. Ще раніше до цього інцеденту він дав ОСОБА_9 2000 грн., які у нього ОСОБА_9 вимагав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона являється мамою потерпілого ОСОБА_6 08.04.2018 року близько 22.00 год. з прогулянки повернувся син ОСОБА_11 , який був роздратований та заляканий. Він повідомив, що ОСОБА_9 відібрав у нього телефон та двічі вдарив його в грудну клітку. Син ще сказав, що ще до цього інцеденту ОСОБА_12 забрав у нього 2000 грн. В подальшому дочка викликала працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що він працює в Бориславському ВП Дрогобицького ВП ГУ НП У Львівській області оперуповноваженим. Йому відомо, що 08.04.2018 року ОСОБА_12 відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 у відпочинковому комплексі «Крутогір». 10.04.2018 року він з начальником розшуку ОСОБА_14 приїхали до ОСОБА_15 додому, де він добровільно видав телефон.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 надав суду аналогічні покази як свідок ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що 08.04.2018 року він з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими відпочивали на «Крутогорі». ОСОБА_20 він знає давно, а з ОСОБА_19 познайомились тоді 08.04.2018 року. Він не бачив чи кликав ОСОБА_21 . ОСОБА_6 , так як був п`яний і нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що 08.04.2018 року він був на базі відпочинку «Крутогір». З ОСОБА_19 він знайомий близько шести місяців. В той вечір було багато людей. Їхня компанія складалась з 10-15 чоловік. ОСОБА_12 зі своєю компанією сиділи в сусідній альтанці. Чи спілкувався ОСОБА_23 і ОСОБА_12 він не бачив. 09.04.2018 року йому ОСОБА_24 розповів про інцедент, який стався між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25 пояснила, що вона являється рідною сестрою потерпілого. 08.04.2018 року вона зустріла свого брата біля будинку і запропонувала піти з нею, на що брат сказав, що його побив ОСОБА_12 та забрав у нього мобільний телефон. Брат був наляканий і чуть не плакав. Вона разом з ним повернулась додому і викликала поліцію. Працівники поліції приїхали до години часу і брат все розказав працівникам поліції.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в судових засіданнях, а саме:

1.Електронним рапортом (зведення № 98 від 08.04.2018 року) (а.к.п. 4).

2.Заявою на ім`я начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_26 від ОСОБА_7 від 08.04.2018 року про те, що 08.04.2018 року ОСОБА_12 відкрито викрав у його сина ОСОБА_6 мобільний телефон вартістю 2700 грн. (а.к.п. 5).

3.Постановою про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого від 10.04.2018 року, згідно якої ОСОБА_7 залучено до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000190 від 09.04.2018 року, як законного представника неповньолітнього потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п. 14).

4.Копією свідоцтва про народження потерпілого ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 від 25.10.2001 року (а.к.п. 15).

5.Заявою на ім`я слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_27 від ОСОБА_3 від 10.04.2018 року про те, що він добровільно віддає працівникам поліції мобільний телефон марки «HUAWEI» без сім-карток та карти пам`яті, який йому відав ОСОБА_23 08.04.2018 року (а.к.п. 25).

6.Протоколом огляду предмета від 10.04.2018 року з фототаблицею, згідно якого слідчим Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_27 було проведено огляд мобільного телефону марки «HUAWEI» (а.к.п. 26-27).

7.Постановою про визнання речових доказів слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_27 від 10.04.2018 року, згідно якої мобільний телефон марки «HUAWEI Y3» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.к.п. 28).

8.Розпискою ОСОБА_6 від 10.04.2018 року про те, що він отримав свій мобільний телефон марки «HUAWEI Y3» на зберігання та зобов`язується зберігати його в належному стані (а.к.п. 29).

9.Ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області про призначення судово-медичної експертизи від 17.04.2018 року, згідно якої було призначено судово-медичну експертизу для визначення отриманих потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, однак потерпілий відмовився від проходження даної експертизи, що стверджується підписом потерпілого (а.к.п. 32).

10.Заявою на ім`я слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_27 від заступника директора відпочинкового комплексу «Крутогір» ОСОБА_28 від 08.05.2018 року про надання дозволу для проведення слідчого експеременту на території відпочинкового комплексу «Крутогір» (а.к.п. 56).

11.Протоколом слідчого експеременту від 08.05.2018 року, згідно якого було проведено відтворення обставин інцеденту між ОСОБА_29 та ОСОБА_19 , які мали місце 08.04.2018 року у відпочинковому комплексі «Крутогір» (а.к.п. 61).

12.DVD-R диском із записом проведеного слідчого експеременту з потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000190 від 09.04.2018 року (а.к.п. 62).

13.Заявою про видачу паспорта ОСОБА_3 (а.к.п. 66).

14.Довідкою з ОСК ГУ НП у Львівської області за № 64-11042018/46011 від 11.04.2018 року щодо судимостей ОСОБА_3 (а.к.п. 67).

15.Копією вироку Бориславського міського суду Львівської області від 30.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання строком 2 роки (а.к.п. 68).

16.Довідкою про вартість майна від 10.04.2018 року, згідно якої вартість мобільного телефону марки «HUAWEI» становить 2400 грн. (а.к.п. 68).

17.Ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області про застосування запобіжного заходу від 14.05.2018 року, згідно якої ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13.07.2018 року включно (а.к.п. 93-96).

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні на їх належність та допустимість, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

До обставини, що обтяжує покарання, суд відносить рецедив злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, по місцю проживання характеризується позитивно, у потерпілого відсутні до обвинуваченого претензії морального чи матеріального характеру, шкода потерпілому відшкодована, однак неодноразово судимий, злочин вчинено під час іспитового строку, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вирок Бориславського міського суду Львівської області від 30.01.2018 року.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Поцесуальні витрати у справі відсутні

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

До обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак строк дії якого закінчився 13.07.2018 року. Інших запобіжних заходів до обвинуваченого не застосовувалось.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 71, 72, ч. 2 ст. 186 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту міру покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 30.01.2018 року за правилами ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком один місяць та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць та строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEI Y3» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1