Справа № 211/5147/18
Провадження № 1-кд/211/6/18
У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, ухваленого щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, маючого двох малолітніх дітей, працюючого в Україні монтажником ТОВ «Гра», не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації до покарання увиді позбавлення волі строком на 11 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 УК РФ призначено покарання у виді 14 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям призначеного йому покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення у відповідність із законодавством України вироку Кунцевського районного м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням Апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року, ухвалених щодо громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, маючого двох малолітніх дітей, працюючого в Україні монтажником ТОВ «Гра», не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації до покарання увиді позбавлення волі строком на 11 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 УК РФ призначено покарання у виді 14 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям призначеного йому покарання у виправній колонії суворого режиму.

Клопотання мотивоване тим, що 22 серпня 2018 року наказом Міністерства юстиції України №2762/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 15.03.2018 року за №06-33592/18.

ОСОБА_5 засуджено вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року з урахуванням Апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п.п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі; 4 епізоди), ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №1 УФСВП Росії по Тульській області». Кінець відбуття строку покарання - 09.07.2030 року

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.3 ст.609, ч.1 ст.610 КПК України, в клопотанні Міністерством юстиції України ставиться питання про:

1) визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року;

2) визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року, зазначивши про початок строку відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просила привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України .

Захисник у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання Міністерства юстиції України та приведення у відповідність із законодавством України вироку Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року, також пояснив, що засуджений ОСОБА_5 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має на території України двох малолітніх дітей, цивільну дружину та рідних (дані факти не підлягають доведенню, так як були встановлені вироком суду РФ), які не мають змоги матеріально та морально його підтримувати в місцях ув`язнення на території Російської Федерації. Приїздити на побачення, привезти одяг, ліки та продукти харчування для рідних засудженого вкрай неможливо через значний обсяг відстані між країнами та скрутне матеріальне становище.

Представник Міністерства юстиції України просив суд розглянути клопотання без його участі у судовому засіданні, зазначивши про це у самому клопотанні, участь якого згідно з ч.1 ст.610 КПК України, не є обов`язковою.

Відповідно до доданих до клопотання матеріалів засуджений ОСОБА_5 подав заяву, в якій просить перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є, вирок суду РФ набрав законної сили, діяння ОСОБА_5 є караними на території України.

Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, захисника, які вважали, що клопотання підлягає задоволенню, вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд вважає, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

При зверненні до суду з клопотанням, Міністерством юстиції України дотримані вимоги ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч.2 ст.610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст.3 Конвенції, немає.

За змістом ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Частиною 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Виходячи з положень цієї Конвенції, Держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.

Згідно з ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно з вироком Кунцевського районного суду м. Москви 20.03.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації до покарання увиді позбавлення волі строком на 11 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 УК РФ призначено покарання у виді 14 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям призначеного йому покарання у виправній колонії суворого режиму (а.с. 4-56).

Відповідно до розпорядження про виконання набравшого законної сили вироку Російської Федерації, вирок Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 27.07.2017 (а.с. 57).

На теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виправній колонії ФКУ «Виправна колонія №1 УФСВП Росії по Тульській області», що підтверджується довідкою про невідбуту частину покарання, з якої вбачається, що початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахується з 10.07.2015 року, кінець відбуття строку покарання 09.07.2030 року. Станом на 19.01.2018 відбуто 02 роки 06 місяців 09 днів, до відбуття залишилось 12 років 05 місяців 21 днів (а.с. 64).

Засуджений ОСОБА_5 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має на території України двох малолітніх дітей, цивільну дружину та рідних (дані факти не підлягають доведенню, так як були встановлені вироком суду РФ), які не мають змоги матеріально та морально його підтримувати в місцях ув`язнення на території Російської Федерації. Приїздити на побачення, привезти одяг, ліки та продукти харчування для рідних засудженого вкрай неможливо через значний обсяг відстані між країнами та скрутне матеріальне становище.

Так, ОСОБА_5 особисто у своїй заяві виявив бажання про переведення його для подальшого відбування покарання у виправну установу, розташовану на території України, громадянином якої він є. З виписками з кримінального законодавства ознайомлений. Юридичні наслідки передання його для подальшого відбування покарання до України йому розяснені та зрозумілі (а.с. 63).

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, відповідно до ст.3 ЗУ «Про громадянство України» (а.с. 69-73).

За інформацією, яка міститься в матеріалах клопотання та додатках, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с 71).

У відповідності до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно з положеннями п.2 ч.4 ст.610 КПК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.

ОСОБА_5 засуджений вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації до покарання увиді позбавлення волі строком на 11 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 УК РФ призначено покарання у виді 14 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям призначеного йому покарання у виправній колонії суворого режиму, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність .

Приводячи вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України і визначаючи статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, суд приходить до висновку, що діяння, за які ОСОБА_5 засуджено вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації, які кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі, та замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою в особливо великому розмірі, відповідає ч.3 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, та ч.3 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України.

Враховуючи, що строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком суду РФ за ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, є більш тривалим, ніж максимальний строк покарання, передбачений за відповідний злочин санкцією частини 3 статті 307 КК України, яка встановлює відповідальність за незаконне пересилання наркотичних засобів, вчинене організованою групою, в особливо великому розмірі, суд визначає максимальний строк покарання за ч. 3 ст. 307 КК України, який складає 12 років позбавлення волі.
Аналогічно суд визначає строк покарання за вчинення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.307 КК України у виді 10 років позбавлення волі. За ч.3 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України у виді 12 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 відповідно до вироку Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, відраховувати з 10.07.2015 року.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9-11 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 30, пп. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцяти) років, з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим:

- за ч. 3 ст. 15 , ч.2 ст. 307 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15 , ч.3 ст. 307 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 10.07.2015 року.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерства юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україну.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .