Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

16 травня 2018 року м.Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000113 відносно ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно оскаржуваного вироку,

- ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувано ОСОБА_2 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення, який враховано вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року, з 03 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року встановлено зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з 21-ї год. 45 хв. 03 серпня 2016 року.

- неповнолітнього ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року, остаточно призначено неповнолітньому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувано ОСОБА_3 у строк відбуття призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 04 травня 2017 року, який враховано вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 20 червня 2017 року, а з 21 червня 2017 року в строк покарання встановлено зараховувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 визначено обчислювати з часу його фактичного затримання, а саме - з 04 травня 2017 року.

Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вироком, обвинувачений ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області. В апеляційній скарзі просить вирок про засудження його за ч.2 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі змінити та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Крім того, просить виключити з абз.3 резолютивної частини вироку вказівку суду про зарахування йому з 21 червня 2017 року строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Зокрема, за вимогами ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у тому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення; клопотання про дослідження доказів тощо.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок убачається, що за наявних недоліків та неузгодженості його вимог положенням закону, ОСОБА_2 необхідно належним чином їх висловити та узагальнити доводи уточненої апеляційної скарги, з наведенням обгрунтування з посиланням на закон, для прийняття законного та обгрунтованого рішення судом апеляційної інстанції, за наявності підстав для зміни вироку в частині призначеного йому покарання.

Частинами першою та четвертою ст.65 КК України встановлено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, щопом`якшують та обтяжують покарання. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, може бути призначене за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Згідно п.25 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями), Пленум ВСУ роз`яснив, що при застосуванні правил ст.71 КК України, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

Оскільки, санкція ч.2 ст.185 КК України встановлює відповідальність за вчинення крадіжки особою, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно або за попередньою змовою групою осіб, - у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років.

З вироку вбачається, що ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у рамках даного кримінального провадження, судом першої інстанції було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, у відповідності до оскаржуваного вироку та вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції визначив остаточно призначнти ОСОБА_2 покарання - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.

Обвинувачений ОСОБА_2 , з висловленого прохання про призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць не погоджується з остаточною мірою покарання, визначеною судом за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Разом з тим, хоча дана вимога узгоджується з положеннями п.п. 1, 4 ч.1 ст.408 КПК України, з яких слідує, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, і у разі пом`якшення призначеного покарання, якшо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, однак яким чином дане покарання призначити, у відповідності до порядку призначення покарання, як того вимагає закон та надані роз`яснення Пленумом ВСУ з даного приводу, обвинувачений в апеляційній скарзі не навів.

Правила призначення покарання за сукупністю вироків закріплені у ст.71 КК України

Тобто, обвинуваченому в уточненій апеляційній скарзі слід вказати, яке йому покарання слід призначити за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України (яке не може бути суворіше, ніж призначив суд першої інстанції (у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки)) та згідно якого принципу складання покарань за сукупністю вироків, суду апеляційної інстанції слід застосувати у ході зміни вироку, відіповідно за наявних, законних підстав.

Не зазначив обвинувачений ОСОБА_2 в апеляційній скарзі також про те, яке рішення повинен ухвалити суд апеляційної інстанції, з приводу ухваленого вироку судом першої інстанції в іншій частині за результатами розгляду його скарги.

Згідно ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000113 відносно ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України - залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_2 15 (п`ятнадцять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання ним копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати на адресу державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» по місцю утримання обвинуваченого під вартою, що за адресою: вул.Дворецька, 116, м.Рівне, 33001.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1