ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Володимир-Волинського міського суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000367 від 20.07.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого вантажником у фірмі «Світязь», раніше не судимого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 29.04.2017 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 1-го механізованого відділення, 3-го механізованого взводу, 8-ї механізованої роти, 3-го механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( у подальшому - НОМЕР_2 ).

04.07.2017 року між ОСОБА_4 та командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_5 укладено третій контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 6 (шість) місяців.

Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11,16,17,30,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст.1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника) , о 08.00 годині 07.11.2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У період з 07.11.2017 року по 05.01.2018 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на військовій службі за контрактом, до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 без поважних причин не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання у м.Ковель, Волинської області.

Відповідно до наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади № 6-рс від 06.01.2018 року, солдата ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас відповідно до п.п.ж, п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із закінченням строку військової служби за контрактом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати, пояснив, що вказаний злочин він вчинив не умисно, під впливом збігу сімейних обставин, а саме через необхідність здійснення догляду за хворою матір`ю.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують його як особу.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням відомостей по особу обвинуваченого встановлено, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, є учасником бойових дій, має захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції інкримінованої статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , те, що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, учасником бойових дій, всі обставини даної справи, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства та призначає покарання із застосуванням ст.75 КК України, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові доказі та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи бо навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1