АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1414/2018 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргупрокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про арешт майна, яке виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя вказав на те, що прокурором не додано до клопотання доказів, на підставі яких слідчий суддя зміг би пересвідчитися в існуванні обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину конкретною особою та достатність доказів взагалі, що вказують на вчинення інкримінованого злочину, та вказавши на порушені стороною обвинувачення процесуальні строки на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає про те, що вилучені речі та предмети можуть бути використані в кримінальному провадженні з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, можуть бути доказами у кримінальному провадженні, зберігають на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення. Стверджує, що 29.11.2017 року на підставі ухвали слідчого суду Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_7 та яке має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та є предметом кримінального правопорушення. Додає, що постановою від 01.12.2017 року майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також прокурор зазначає, що з метою подальшого проведення експертних досліджень є необхідність в наданні експерту саме оригіналів документів, речей та електронних пристроїв. Стверджує, що вилучені речі не мають статусу тимчасово вилученого майна, а тому строки подачі клопотання про арешт майна дотримані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0003060, відомості про яке 27.09.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України.
Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року у задоволенні даного клопотання прокурора про арешт майна відмовлено.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження,прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів (а.с.1-5).
Відповідно до вимог Закону, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, прокурор, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 01 грудня 2017 року, відповідно до якої майно, виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с.67-85).

З урахуванням наведеного, аналіз клопотання прокурора про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Висновок слідчого судді про відсутність доказів на підставі яких можливо пересвідчитись в існуванні обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення через відсутність у власника майна процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також відсутність цивільного позову, є помилковим, оскільки не грунтується на вимогах Закону. Так, звертаючись з клопотанням про арешт майна, його ініціатор зазначив мету забезпечення збереження речових доказів та додав на обгрунтування такої мети постанову про визнання майна речовим доказом. Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. у разу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з метою збереження речового доказу, закон не вимагає наявності повідомлення про підозру особі, тоді як положення п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України вимагають доведення існування обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У цьому випадку це було доведено органом досудового розслідування доказами, що містяться у доданих до клопотання матеріалах, зокрема повідомленням про злочин, повідомленням про підозру ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України, повідомленням про підозру ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України, повідомленням про підозру ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України, протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 27.09.2017, від 27.11.2017, від 30.11.2017.

Також неґрунтовним є висновок слідчого судді щодо пропуску строку при поданні клопотання, оскільки слідчий суддя помилково дійшов висновку, що вилучені речі мають статус тимчасово вилученого майна.

Так, визначення тимчасово вилученого майна надано в Главі 16 КПК України ч. 2 ст. 168 КПК України надає право тимчасового вилучення майна під час обшуку. Разом з тим, вилучене під час обшуку майно не мало статусу тимчасово вилученого, оскільки дозвіл на його вилучення надано ухвалою слідчого судді від 01 грудня 2017 року. Постановлення зазначеної ухвали після проведення обшуку в порядку передбаченому ст. 233 ч. 3 КПК України, а саме як невідкладний, не може бути підставою для висновку, що майно вилучено без ухвали слідчого судді.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про арешт майна в частині накладення арешту на паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , задоволенню не підлягає, оскільки стороною обвинувачення не доведена матеріальна цінність цього майна.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_8 про арешт майна, виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_8 та накласти арешт на виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме жорсткий диск синього кольору 2.5 SATA EXTERNAL CASE USB 3.0; цифровий фотоапарат KODAK KVYMN022G6600, в якому міститься картка пам`яті Kingstone 4 Gb; ноутбук марки SAMSUNG model NP-R540 s/n: ZUQ693AZA00008D; ноутбук марки Lenovo Idea Pad Z585 s/n: 0B05737595.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4