ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6650/17
провадження № 1-кп/753/350/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

основних присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

запасних присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003900 відносно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_16 .

Головуючим у судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , строк дії якого спливає.

Сторона обвинувачення, думку якої підтримав потерпілий та його представник, вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , оскільки на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження даного виду запобіжного заходу.

Сторона захисту категорично заперечувала проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема заставу. Обгрунтовуючи відсутність ризику втечі обвинуваченого посилались на рішення Деснянського районного суду м. Києва, в провадженні якого перебуває справа по епізоду втечі з-під варти обвинуваченого, і який не зважаючи на такий склад інкримінованого ОСОБА_16 правопорушення змінив тримання під вартою на заставу в розмірі 500 000 грн, що була внесена зі сторони обвинуваченого на відповдіний рахунок. Крім того вказували, що ризик втечі обвинуваченого з України, як і вплив на потерпілого та свідків є неможливим, і в цілому зазначали про те, що заявлені стороною обвинувачення ризики є недоведеними. Просили врахувати тривалість тримання під вартою обвинуваченого, зокрема не в умовах СІЗО, що потягнуло погіршення стану здоров`я підзахисного. Також посилались на наявність міцних соціальних зв`язків підзахисного. Вказували на порушення процедури вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав позицію захисників та зауважив, що в умовах ІТТ СБУ він не отримує належне лікування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, головуючий виходить з наступного.

В ході підготовчого судового засідання судом на підставі ретельної перевірки всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі враховуючи наступну процесуальну стадію - віддання обвинуваченого до суду, було ухвалено рішення про необхідність застосування вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_16 . При цьому під час вирішення питання щодо доцільності продовження дії вказаного запобіжного заходу судом ретельно перевіряються всі підстави та оцінюються всі ризики, що існують, в тому числі щодо можливості їх зменшення.

При цьому, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує не тільки необхідність забезпечення прав обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, небезпідставною.

При цьому з урахуванням даних про особу ОСОБА_16 , який хоч і має міцні соціальні зв`язки, проте тривалий час перебував у розшуку, на виклики до суду не з`влявся, суд вважає що ризик ухилення ОСОБА_16 від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним. При цьому дійсних гарантій явки до суду обвниуваченого не надано.

На даний час тільки розпочато з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, і тому можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків продовжує існувати, що свідчить про можливість перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Даних, які би свідчили про очевидну неможливість тримання під вартою обвинуваченого, немає.

З урахуванням наведеного обставини, за яких судом було застосовано та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а ризики не зменшилися та є триваючими.

Крім того суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих злочинів та складну форму співучасті, що також є причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є підвищена суспільна небезпека злочинів, що інкримінуються ОСОБА_16 , об`єктом яких є різноманітний спектр суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про недотримання процедури при продовженні дії запобіжного заходу є безпідставними, оскільки вказане питання вирішено судом виходячи з принципу суворого контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та врахуванням практики ЄСПЛ. Посилання сторони захисту, як на підставу порушення процедури розгляду вказаного питання на справу "Чанєв проти України" є неспроможними, оскільки у вказаній справі висновки ЄСПЛ стосуються недопустимості автомативного продовження строків тримання під вартою, зокрема під час проведення підготовчого судового засідання. При цьому у даному кримінальному провадженні вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу відбувається не «автоматично», враховуються передбачені законом обставини та з`ясовуються питання щодо наявності та характеру ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні, крім тогоа визначаються часові рамки дії запобіжного заходу.

Враховуючи те, що ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із необхідністю застосування насильства, що мало призвести до смерті особи, розмір застави не визначається.

При цьому питання щодо визначення конкретної установи, де має утримуватись обвинувачений, не входить до компетенції суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 серпня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий