Справа № 736/690/18
Номер провадження 1-м/736/1/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківці Чернігівської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо засудженого ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулось з клопотанням до суду про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 .

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань засуджений до покарання у виді 12 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228-1 (за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи, включаючи мережу «Інтернет», вчинив незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі), ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 (готування до злочину на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №2 УФСВП Росії по Тюменській області», кінець строку відбуття покарання 06.10.2028 року.

Останнє відоме місце місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд клопотання за відсутністю представника.

Засуджений ОСОБА_4 про дату судового засідання не повідомлявся, оскільки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Російській Федерації.

Прокурор повністю підтримав клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, який повністю підтримав клопотання Міністерства юстиції України, у викладених в ній підставах, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України з дотриманням вимог ч. 3 ст. 609 КПК України.

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України з дотриманням вимог ч.3 ст. 609 цього Кодексу суд розглядає у відповідності до положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовані визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, норм Кримінального кодексу України та КПК України.

Частиною 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Відповідно до статті 2 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, яка набрала для України чинності з 01.01.1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави відповідно до положень цієї Конвенції для відбування призначеного їй покарання шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положенням статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Статтею 606 КПК України визначено умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в України:

1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;

2) якщо вирок набрав законної сили;

3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк;

4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого;

5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі;

6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати;

7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Як вбачається з клопотання Міністерства юстиції України, довідки Департаменту паспортної роботи та громадянства державної Міграційної служби України ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що останнє відоме місце проживання засудженого ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

До клопотання Міністерства юстиції України, разом з копією вироку Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року, також долучені: письмові заяви засудженого про його бажання відбувати покарання в Україні, відомості про тривалість відбутої частини строку покарання, дані про те, що засуджений відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №2 УФСВП Росії по Тюменській області», характеристику засудженого, інформацію про його стан здоров`я, опитуваний лист, копія паспорта громадянина України ОСОБА_4 , інформаційний лист Державної міграційної служби України, що ОСОБА_4 є громадянином України.

Таким чином, у відповідності до вимог чинного КПК існують всі підстави для передачі засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання на території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року визнано винним за п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ та за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ і призначено покарання:

за п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ 10 (десять) років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ 9 (дев?ять) років позбавлення волі;

На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 12 (дванадцять) років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого нагляду.

Засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, який дав письмову згоду на переведення його для подальшого відбування покарання в України за вироком Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року.

До клопотання Міністерства юстиції України долучені тексти статей кримінального закону Російської Федерації, на яких ґрунтується вирок Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року.

Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.

Так згідно Кримінального Кодексу Російської Федерації:

п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ кваліфікується, як незаконне виробництво, збут або пересилка наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконний збут або пересилка рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, яке скоєне в великому розмірі), за яке караються позбавленням волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та з штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого;

ч .3 ст. 30 КК РФ кваліфікується, як замах на злочин визнається умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цього особи обставинам;

ч 3 ст. 69 КК РФ кваліфікується, як якщо хоча б один із злочинів, скоєних по сукупності, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у виді позбавлення волі не може перевищувати більше чим наполовину максимального строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за найбільш тяжкий із скоєних злочинів;

Згідно Кримінального Кодексу України:

п. «г» ч.4 ст. 228-1 КК РФ - відповідає ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308 - 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, за яке караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

ч .3 ст. 30 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 15 КК України, як замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі;

ч 3 ст. 69 КК РФ відповідає ч.2 ст. 70 КК України, як при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України - при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Приводячи вищезазначений вирок Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України згідно до вимог ч.4 п.2 ст.610 КПК України, суд враховує, що призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року за своїм видом є сумісним із законодавством України, а з мінімальною та максимальною тривалістю покарання відрізняється, тому слід застосувати п.1 ч. 4 ст. 610 КПК України та визначити засудженому максимальний строк позбавлення волі за ст. 307 ч.2 КК України.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто ОСОБА_4 , підпис якого на вказаній заяві засвідчена начальником ФКУ «Виправна колонія №2 УФСВП Росії по Тюменській області».

Таким чином суд приходить до висновку, що вирок Ленінського районного суду м. Тюмень від 09.02.2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винним та засуджено, слід привести у відповідність із законодавством України.

Керуючись ст.ст.2, 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст.369-372, 395, 537, 539, 606, 609-610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Тюмень, Російської Федерації, від 09.02.2017 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Корюківка Чернігівської області, Україна, зареєстрований в. АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним та засуджений за п. «г» ч.4 ст. 228-1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228-1, ч.3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в виправній колонії суворого нагляду, привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Корюківка Чернігівської області, Україна, громадянина України, вважати засудженим згідно кримінального кодексу України:

- за ч.2 ст. 307 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України - 9 (дев?ять) років позбавлення волі;

Згідно ч.2 ст.70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити покарання у виді - 10 (десять) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати за вироком Ленінського районного суду м. Тюмень, Російської Федерації від 09.02.2017 року з 09 лютого 2017 року, зарахувавши в строк відбування покарання, термін його затримання і перебування під вартою, з 07 жовтня 2016 року по 08 лютого 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Копію ухвали суду негайно направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала, може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом семи діб з дня проголошення ухвали судом першої інстанції або отримання копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1