Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/1222/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/807/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника вилученого майна ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8

розглянула 30 липня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 4 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП Запорізької області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000294 від 31.05.2018 за ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП Запорізької області ОСОБА_9 01.06.2018 року до суду подане клопотання про арешт майна, а саме: автомобіль марки «Opel Astra», в кузові червоного кольору, д.з. НОМЕР_1 , викрутку із червоною рукояткою, металеву трубку розміром 40 см., металевий пристрій «фомка», сокира, дві пари білих тряпчаних рукавичок які перебували у користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В клопотанні вказується, що в провадженні слідчого Кам`янсько-Дніпровського РВ ГУМВС України в Запорізькій області перебуває матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 31.05.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2017 приблизно о 02 годині невстановлена особа, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникла до приміщення аптеки "Формула Здоров`я", за адресою: м. К-Дніпровська, вул. Набережна, 123 В, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала грошові кошти у сумі 3000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину), зникла у невідомому напрямку, та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд. 31.05.2018 у період часу з 13 год. 20 хв. до 13 год. 48 хв., на ділянці місцевості біля будинку №2 по проспекту 9 Травня у місті Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, було проведено огляд та тимчасове вилучення автомобілю марки «Opel Astra», в кузові червоного кольору, д.з. НОМЕР_1 , викрутки із червоною рукояткою, металевої трубки розміром 40 см., металевого пристрою «фомка», сокири, двох пар білих тряпчаних рукавичок, які являються речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди злочину, або містити інші відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою арешту майна, вилученого 31.05.2018 під час огляду, що було визнане речовим доказом та буде передане після проведення судових експертиз на зберігання до Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - є збереження речових доказів. Підставою арешту майна відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, є те що, вищевказане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України. Вважаючи, що вилучене під час огляду майно, має значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, слідчий вважав необхідним накласти арешт з метою попередження його можливого пошкодження, псування чи знищення. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 171 КПК України, слідчий вважав необхідним накласти арешт на майно у зв`язку із тим, що автомобіль марки «Opel Astra», в кузові червоного кольору, д.з. НОМЕР_1 , викрутка із червоною рукояткою, металева трубка розміром 40 см., металевий пристрій «фомка», сокира, дві пари білих тряпчаних рукавичок, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, з метою проведення судових експертиз. Таким чином на думку слідчого було необхідно накласти арешт на майно із забороною його відчуження з метою його збереженості.
Ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 4 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене в клопотанні майно визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а незастосування заборони на використання майном може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, тому слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Opel Astra», в кузові червоного кольору, д.з. НОМЕР_1 , викрутку із червоною рукояткою, металеву трубку розміром 40 см., металевий пристрій «фомка», сокира, дві пари білих тряпчаних рукавичок які перебували у користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною на відчуження, розпорядження та користування до прийняття рішення по кримінальному провадженню, які перебувають на зберіганні у якості речового доказу на території Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУ НП в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі власник вилученого майна ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вказує, що його, як власника, не було повідомлено про час і місце розгляду клопотання, що клопотання було розглянуто з порушенням строків передбачених ч.1 ст.172 КПК України. Зазначає, що у органу досудового розслідування взагалі були відсутні підстави для звернення із клопотанням, оскільки автомобіль під його керуванням працівниками поліції було затримано до моменту надходження повідомлення про спрацювання сигналізації в аптеці, тобто він жодним чином не причетний до обставин, які внесені в ЄРДР за фактом крадіжки, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, йому не повідомлялося, натомість працівниками поліції на нього чиниться тиск. Крім того на його думку вилучене майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки в ухвалі не зазначено, які конкретно відомості, чи сліди містять речі, а також та яким чином вказане майно може бути використане, як знаряддя вчинення злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно із забороною на відчуження, розпорядження та користування до прийняття рішення по кримінальному провадженню, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу залишити без змін як законну та обґрунтовану, вивчивши матеріали провадження та, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у даному випадку є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, 31травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП Запорізької області звернувся до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події 31.05.2018 року.
Ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року було задоволено клопотання про арешт майна. Накладено арешт на автомобіль марки «Opel Astra», в кузові червоного кольору, д.з. НОМЕР_1 , викрутку із червоною рукояткою, металеву трубку розміром 40 см., металевий пристрій «фомка», сокира, дві пари білих тряпчаних рукавичок які перебували у користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною на відчуження, розпорядження та користування до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження.
З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять будь-яких доказів щодо наявності законних підстав для накладення арешту на майно.
Слідчий суддя, розглядаючи відповідне клопотання, не звернув увагу на відсутність підтвердження викладеній у клопотанні тези щодо статусу зазначеного майна як речового доказу.
Так, за даними наданих матеріалів злочин був вчинений у приміщення аптеки "Формула Здоров`я" за адресою: м. К-Дніпровська, вул. Набережна, 123 31.05.2018 року приблизно о 02.00 год.
Натомість відомості клопотання засвідчують, що зупинення транспортного засобу під керуваннямОСОБА_7 мало місце 31.05.2018 року з13.20 год. до 13.48 хв. в іншому місці.
За письмовими поясненнями ОСОБА_7 він не має відношення до вчиненого злочину, повертався на авто додому, зупинили працівники поліції, авто відправили до штраф-площадки, звертався зі скаргами на дії працівників поліції.

Додані до клопотання матеріали не підтверджують, визначених ст. 98 КПК України, критеріїв речового доказу для вказаних: автомобіля, викрутки, металевої трубки, металевого пристрою «фомка», сокири, тряпчаних рукавичок, які перебували у авто.
При апеляційному розгляді прокурор не надав будь-яких відомостей протилежного і зазначив про те, що проведення відповідних експертиз не розпочато.
Матеріали провадження взагалі не містять будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що вилучені речі мають відношення у якості доказів до даного кримінального провадження, а їх загальна характеристика, з огляду на не доведеність іншого, унеможливлює стверджувати про їх доказове значення щодо вчиненого кримінального правопорушення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що предметом вчиненого злочину були грошові кошти у сумі 3000 грн., які органом досудового розслідування не розшукані.
В клопотанні, в порушення ст. 170 КПК України, не зазначені і не доведені наявність ризиків знищення майна, оскільки за змістом положення ч.2 вказаної норми обов`язковою умовою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження має бути доведеність наявності ризиків приховування, знищення, тощо, запобіганням чому і має слугувати накладення арешту на певне майно.
Отже, слідчим не дотриманні вимоги ч.ч.3, 5 ст. 132 КПК України щодо доведеності обставин застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що залишилося поза увагою слідчого судді.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Висновки суду щодо мети накладення арешту задля запобігання їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, з урахуванням відсутності документального підтвердження, є припущеннями слідчого судді, а підстави для накладення арешту на вказане майно слідчий суддя взагалі не встановив, обмежившись цитуванням статей кримінального процесуального законодавства.
Слідчим суддею не дотримані принципи: передбачений ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та принцип, передбачений ст. 26 КПК України щодо диспозитивності розгляду справи, положення частини 3 якої визначають розгляд слідчим суддею, судом лише тих питань, які винесенні на їх розгляд сторонами та віднесенні до їх повноважень цим Кодексом. Частиною 3 ст. 22 КПК України заборонено суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду.

Слідчий суддя не з`ясував чи є накладення арешту на перелічене вище майно дійсно доведеним задля необхідності для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку.
Натомість, ні слідчим, ні прокурором не доведено, що у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, пред`явлена підозра, є ризики знищення чи пошкодження майна, а колегією суддів ці обставини не встановлені і при апеляційному розгляді.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 4 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП Запорізької області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000294 за ч.3 ст.185 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП Запорізької області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000294 за ч.3 ст.185 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10