ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1785/17
провадження № 1-кп/753/285/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, українця громадянина України, освіта середня, працюючого в КП «Київдорсервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 07.10.2016 року приблизно о 13 годині 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-3307», д.н.з. НОМЕР_1 , на Харківській площі в місті Києві в місці виїзду на Бориспільське шосе зі сторони вулиці Світла, розпочав рух заднім ходом. В цей час біля задньої частини автомобіля «ГАЗ-3307» д.н.з. НОМЕР_1 перебував пішохід ОСОБА_8 . Перед початком руху та під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі; п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.9: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_7 , виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-3307» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком та під час руху заднім ходом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, в місці виїзду на Бориспільське шосе зі сторони вулиці Світла на Харківській площі в місті Києві, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 26/е від 13 січня 2017 року, ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тазу у вигляді розриву задньої частини уретри (простатичної тамембранозної), тазової та паравезикальної гематоми, переломів лонної та сідничної кісток з обох боків, гематоми тазу; забійна рана лівого гомілково- ступневого суглобу; садна лівого гомілково-ступневого суглобу, які в своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 940ат від 27 грудня 2016 в діях ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненому злочині визнав частково, цивільний позов потерпілого визнав частково. ОСОБА_7 показав, що в день коли сталась подія він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були на роботі, їхали встановлювати знаки. Зупинившись на вул. Харківське шосе, ОСОБА_7 почав дивитись, як краще заїхати. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в цей час вийшов з машини. ОСОБА_7 говорив їм, щоб вони залишився в автомобілі, однак вони все одно вийшли. ОСОБА_7 почав рух заднім ходом, після чого він почув крик, подивився в дзеркало, побачив дві ноги. Потерпілого в полі його зору не було, коли він здавав назад. ОСОБА_10 вийшов одразу, побачив ОСОБА_8 , він лежав. ОСОБА_10 запитав у нього як це сталось, на що то відповів, що хотів взяти фішки в кузові. ОСОБА_7 говорив з потерпілим ОСОБА_8 , останній говорив, що все буде добре. Цивільний позов визнає частково, оскільки не має грошових коштів, що виплатити його.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 поїхали на вул. Харківське шосе виконувати роботи по встановленню знаків. Коли вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_8 опинився за ним. Стояли думали, як краще встановити автомобіль. ОСОБА_9 пішов в сторону і коли тільки відійшов, почув крик ОСОБА_8 повернувшись, побачив, що ОСОБА_8 лежить на боку за автомобілем. Лось ОСОБА_11 , був при свідомості, говорив, що у нього болить нога, що все добре. ОСОБА_9 одразу викликав швидку. Свідок вказав, що не бачив, якими колесами був здійснений наїзд на потерпілого. ОСОБА_7 говорив їм, щоб вони не виходили з автомобіля, поки він не припаркується.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Згідно з даними протоколу огляду місця пригоди від 07.10.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїзній частині дороги Харківської площі в м. Києві.

Згідно з даними схеми дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицями, відповідно до яких, після наїзду автомобіль «ГАЗ-3307», д.н.з. НОМЕР_1 залишився на проїзній частині, на автомобілі явні розташування потертості бруду на задній лівій опорі.

Згідно з даними, що містяться в карті виїзду швидкої медичної допомоги на місце дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на Харківській площі в м. Києві, відповідно до яких ОСОБА_8 було встановлено попередній діагноз закритий перелом кісток таза. Закрита травма живота.

Відповідно до даних висновку експерта № 26/е від 13 січня 2017 року, ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тазу у вигляді розриву задньої частини уретри (простатичної тамембранозної), тазової та паравезикальної гематоми, переломів лонної та сідничної кісток з обох боків, гематоми тазу; забійна рана лівого гомілково - ступневого суглобу; садна лівого гомілково-ступневого суглобу, які в своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.

Відповідно до висновку експерта № 940ат від 27.12.2016 року причиною виникнення даної дорожньо-транспортної подіє є невідповідність дій автомобіля «ГАЗ -3307» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам п.п. 10.1,10.9 ПДР України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Показання свідка ОСОБА_12 суд вважає логічними, послідовними й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини дорожньо-транспортної події, її наслідків та не заперечувалися обвинуваченим.

Також, досліджені в судовому засіданні висновки експертів суд вважає достовірними і покладає їх в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу їх кваліфікованими, компетентними і не зацікавленими у справі експертами та узгодженість з сукупністю інших доказів по справі.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - свідка, узгоджені з даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та висновків експертів, дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, необережну форму вини вчиненого діяння, відсутність обставин, які його обтяжують чи пом`якшують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 є особою, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Враховуючи наведене, наслідки вчиненого, суд обирає ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений працює і його робота, пов`язана безпосередньо з керуванням транспортних засобів.

Разом з цим, суд з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та форми вини, а також позитивної пост кримінальної поведінки вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, та звільняє ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням йому іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання суд вважає необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 , КП «Центр організації дорожнього руху» та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому він просить суд стягнути з них солідарно матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були заподіяні тілесні ушкодження, які потягли витрати на лікування та становлять 27405, 42 гривень.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 23 встановлює, що під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода) пов`язана: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі 27405,42 гривень.

Щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Так, згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, йому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 50000,00 гривень, яку необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Центр організації дорожнього руху».

Крім того,підлягає стягненню з ОСОБА_7 та КП «Центр організації дорожнього руху» 12800,00 гривень на правову допомогу.

Оскільки потерпілим ОСОБА_8 не надано належних розрахунків в частині стягнення шкоди у зв?язку з втратою працездатності, позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст.ст. 100,124 КПК України, стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта та вирішити питання щодо належності речових доказів.

Питання речових доказів вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Центр організації дорожнього руху» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 27405,42 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Центр організації дорожнього руху» на користь ОСОБА_8 витрати на відновлення свого права в розмірі 12800,00 гривень.

Позовні вимоги про відшкодування витрат пов?язаних в втратою працездатності - залишити без розгляду, роз?яснивши ОСОБА_13 право звернутись з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Центр організації дорожнього руху» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень.

Стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 703 гривня 68 копійки на користь держави.

Речові докази автомобіль «ГАЗ - 3307», д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності КП «Київдорсервіс».
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: