Справа № 1-550/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно засудженої по кримінальній справі № 1-550/11 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно засудженої по кримінальній справі № 1-550/11 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до виконання. В обґрунтування свого клопотання вказав, що на даний час вирок суду в частині його цивільного позову до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 892 723 гривні та 50 000 гривень моральної шкоди не виконано.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання ОСОБА_4 , в обґрунтування чого вказав, що на майно засудженої ще під час проведення досудового розслідування було накладено арешт, який на даний час не скасовано.
ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому, просив суд його задоволити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що клопотання ОСОБА_4 не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2013 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 892 723 гривні та 50 000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року вирок Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року залишено без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області майора міліції ОСОБА_6 від 18.12.2010 р. накладено арешт на цінності та інше майно ОСОБА_5 , де б воно не знаходилось. Також, постановою слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області майора міліції ОСОБА_7 від 14.11.2011 року накладено арешт на нерухоме майно, зокрема приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення цивільного позову, належного зберігання речових доказів, а також для недопущення в подальшому незаконного відчуження речових доказів.

Посилання заявника на ч. 7 ст. 170 КПК України, суд не бере до уваги, оскільки вищевказані постанови слідчих на даний час не скасовані та є чинними.

Крім того, як зазначив у судовому засіданні прокурор, стосовно незаконного відчуження майна засудженої ОСОБА_5 було порушено кримінальне провадження, в межах якого на дане майно також було накладено арешт.
З аналізу статті 170 КПК України та наданих прокурором та цивільним позивачем доказів, беручи до уваги, що кримінальна справа на даний час розглянута, вирок суду набрав законної сили, арешт на майно засудженої ОСОБА_5 є чинним та ніким не скасований, суд не вбачає законних підстав для повторного накладення арешту на майно засудженої.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно засудженої по кримінальній справі № 1-550/11 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до виконання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1