Справа № 357/3415/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/907/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року; -

в с т а н о в и л а:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 31.10.2014 рогу Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт, 2) 24.02.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 389 ч.2, 185 ч. 2, 185 ч.3 КК України до 3 років і 24 днів позбавлення волі; 3) 03.07.2017 року Києво - Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 15 ч. 2 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 72 ч.5 КК України з зарахуванням в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 31.10.2015 року по 21.06.2017 року, звільненого 07.08.2017 року по відбуттю строку покарання.
засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з моменту фактичного затримання - 02.03.2018 року.

До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченими було вчинено за наступних обставин.

28.02.2018 року, близько 01 год. ОСОБА_7 , будучи судимим 03.07.2017 Києво-Святошинським районним судом Київської області за вчинення злочинів проти власності, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи узгоджено, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, впевнившись в тому, що їхні дії залишаються непоміченими сторонніми особами, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , пройшли на територію вказаного подвір`я, після чого через відсутню шибку вікна у вказаному будинку, проникли в будинок, звідки вчинили крадіжку майна, на загальну суму 1279 грн. 36 коп., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на загальну суму 1279 гривень 36 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання, врахувати пом`якшуючі обставини, а саме добровільне повернення викраденого ним майна, відсутність претензій від потерпілого, а також перебування на його утримання батька пенсіонера та застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального закону, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, їх наслідки, дані, що характеризують особу останнього, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, яка проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечувала та просила залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2018 року в частині засудженого ОСОБА_8 не оскаржується.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином проти власності, вчиненого групою осіб, роль обвинуваченого ОСОБА_7 при вчинені злочину, який був ініціатором його вчинення, обсяг викраденого майна, наслідки які настали у вигляді матеріальної шкоди та те, що завдану шкоду усунуто, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше був тричі засуджений за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, як такий, що громадський порядок не порушує, але схильний до крадіжок та вживання наркотичних речовин, неодружений, дітей на утриманні немає, думку представника органу пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства так як ризик вчинення повторного злочину оцінено як високий, думку потерпілої, яка претензій матеріального і морального характеру немає, пом`якшуючі відповідальність обставини активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення завданої шкоди, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і запобігання вчиненню ним нових злочинів без ізоляції його від суспільства та правомірно призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, а саме у виді 3 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання апелянта на необхідність пом`якшення призначеного йому покарання та застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 судом першої інстанції призначений мінімальний строк покарання, визначений санкцією ч.3 ст. 185 КК України. При цьому, будучи раніше неодноразово судимим ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та через невеликий проміжок часу вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що він схильний до систематичного вчинення злочинів, про що також зазначено у досудовій доповіді представника служби органу пробації, згідно висновку якою виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, що і було враховано судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 реальної міри покарання.

Доводи, на які обвинувачений ОСОБА_7 посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме те, що судом першої інстанції не врахованого добровільне повернення викраденого ним майна та відсутність претензій потерпілої є безпідставними, оскільки зазначені в апеляції обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Даних про те, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває батько пенсіонер матеріали кримінального провадження не містять, не додано обвинуваченим таких доказів і до матеріалів апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4