Справа № 283/1256/18
Провадження №1-кс/283/397/2018
У Х В А Л А

15 червня 2018 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,розглянувши клопотання заступника начальника СВ Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , -

ВСТАНОВИВ :

В клопотанні, що надійшло до суду 15 червня 2018 року зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 14.06.2018 року близько 15 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку свого знайомого ОСОБА_7 , після спільного розпиття спиртного з ОСОБА_8 , на грунті неприязних відносин, зав`язав сварку з останнім, яка переросла у сутичку, під час якої ОСОБА_9 вирішив заподіяти тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , діючи на грунті особистих неприязних стосунків, взяв на дивані у жилій кімнаті кухонний ніж, який утримуючи у правій руці, лезом ножа, наніс із достатньою силою один удар ОСОБА_8 в область лівої частини спини, заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, внутрішньої черевної кровотечі та поранення селезінки.

Таким чином, своїми діями по заподіянню ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

14 червня 2018 року Малинським відділенням поліції до ЄРДР внесена відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України по факту заподіяння умисно тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 .

14 червня ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненому злочині.

15 червня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою заступник начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчать про особливу суспільну небезпеку ОСОБА_5 та про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу свідчать наступні обставини: можливість переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, які були очевидцями вчинення даного злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводить обґрунтування підозри здобутими в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду місць події від 14.06.2018 року, а саме житлового будинку ОСОБА_7 , у ході чого було вилучено речові докази (ніж та змиви крові) та 14.06.2018 року у ході чого було вилучено одяг потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.06.2018 року та 15.06.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , довідкою лікаря від 14.06.2018 року про те, що у потерпілого ОСОБА_8 були тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, внутрішньої черевної кровотечі та поранення селезінки.

В судовому засіданні заступник начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 та прокурор клопотання підтримали повністю.

Підозрюваний та захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечили по суті клопотання.

ОСОБА_6 зазначив, що відсутні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 є не судимим, не ухилився від явки до органів досудового розслідування. Просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши підозрюваного, захисника підозрюваного, пояснення слідчого, думку прокурора, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Практикою ЄСПЛ, зокрема рішеннями у справах «Бейєр проти Латвії», «Ердагоз проти Турції», «Фокс, Кемпбєлл і Хартлі проти Об`єднаного Королівства», встановлено, що обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції.
Тобто, обов`язковою умовою законності рішення про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчинені нею інкримінованого правопорушення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести слідчому судді, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Подальше застосування наведеного знайшло своє відображення у рішенні ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії», де зазначено, що тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення підозрюваного на свободі.
Наведений висновок підтверджений рішеннями Європейського суду у справах «Чанєв проти України», «Панкратьєв проти України», «Хомулло проти України», «Баришевський проти України», у яких Суд констатував порушення ст. 5 Конвенції з огляду на те, що національні суди не розглядали будь-які інші запобіжні заходи в якості альтернативи триманню під вартою.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при цьому слід враховувати те, що вказаний злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується негативно, постійного місця проживання не має, а тому доводи слідчого про те, що існують ризики того, що ОСОБА_5 виплинути на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, суддя вважає обґрунтованими.

Зазначені обставини у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
Суддя приймає до уваги, те, що підозрюваний є не судимим, з`являється за викликом до слідчого та надає показання по кримінальному провадженню, а тому вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слід йому обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням терміну часу в який ОСОБА_5 не повинен залишати своє місце постійного проживання з 22 год. до 06 год.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,177,181,194,196 КПК України,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити за безпідставністю.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, з неповною середньою освітою, не судимому, не працюючого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів з 14 червня 2018 року по 12 серпня 2018 року включно без застосування електронного засобу контролю.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
Заборонити в період часу з 22 год. до 06 год. наступного дня залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та службової особи органів внутрішніх справ, якій буде передано ухвалу про застосування запобіжного заходу для виконання.

Прибувати до заступника начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 чи іншого слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження, прокурора за першим викликом, та до суду - за кожною вимогою.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покладається на заступника начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1