Справа № 403/524/18
провадження № 1-кп/403/50/18
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2018 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Устинівка Устинівського району
Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована
у встановленому законом порядку та фактичного проживання:
працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого,
громадянина України, учасника бойових дій, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
24 липня 2018 року близько 16 год. 00 хв. між обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебував на території подвір"я, розташованого за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , та потерпілою ОСОБА_4 , яка в цей час також перебувала на подвір"ї біля вказаного будинку, виникла сварка, під час якої обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою, внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та цілеспрямовано, підійшовши до потерпілої ззаду, наніс їй кулаком правої руки два удари в область ребер із лівого боку спини. Внаслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді перелому п"ятого ребра зліва, яке згідно висновку експерта №61 від 27.08.2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості як таке, що викликало тривалий розлад здоров"я (більше 21 дня).
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав, що дійсно в середині літа 2018 року після обіду, точних дати та часу він не пам"ятає, він разом зі своїм знайомим, перебуваючи на подвір"ї біля будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в одній частині якого проживає потерпіла, а в іншій - він з батьком, розпивали спиртні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, він почав з"ясовувати стосунки з потерпілою з причин, яких на даний час не пам"ятає, внаслідок чого між ними виникла сварка. В подальшому, коли потерпіла почала йти до своєї частини будинку, він наздогнав її та вдарив два рази кулаком правої руки в ліву область спини. В скоєному щиро розкаявся. Вибачився перед потерпілою та запевнив суд, що подібні дії не повторяться.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 24 липня 2018 року близько 16 год. 00 хв. вона приїхала з роботи до себе додому - будинку АДРЕСА_1 , в частині якого вона проживає разом з чоловіком. В цей час обвинувачений перебував на подвір"ї біля вказаного будинку та розпивав спиртні напої зі своїм знайомим. Обвинувачений почав говорити, що вона його контролює, і між ними виникла сварка. В подальшому, коли вона почала йти до своєї частини будинку, обвинувачений наздогнав її та вдарив по спині. Відчувши після цього сильний біль вона спочатку подумала, що це болить серце, та прийняла знеболювальне. На наступний день 25.07.2018 року зранку поїхала до лікарні. Стаціонарно не лікувалась в медичній установі, оскільки в цей час працювала на сезонній роботі. Суду також показала, що обвинувачений вибачався перед нею за вчинене. З приводу міри покарання обвинуваченому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора, потерпілої, обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.
Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.п.32).
Обвинувачений ОСОБА_5 не працюючий. По місцю проживання характеризується задовільно. Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області на "Д" обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.33-35).
За змістом досудової доповіді, складеної начальником Устинівського районного сектору ФДУ "ЦП" в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , останній згідно соціально-психологічної характеристики раніше не судимий, не має постійної роботи або інших джерел доходу, проживає з батьком. Планує працевлаштуватись та створити сім"ю. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення нагляду. У разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням доцільним є покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України (а.п.27).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, однак не працевлаштований та не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим.
На підставі вище викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вважає, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим,відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є учасником бойових дій, і має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання і по місцю проживання характеризується задовільно;його щирого каяття у вчиненому злочині та думки потерпілої, яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, передбачені ч.2 ст.124 КПК України, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судово-медичної експертизи від 27.08.2018 року), відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий ОСОБА_1