Справа № 314/754/18
Провадження № 1-в/314/493/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4
секретар судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Токмак, Запорізької області, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)31.03.2004 року за ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2)09.07.2004 року за ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

3)15.12.2004 року за ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.11.2007 року умовно достроково на 7 місяців 3 дня.

4)21.05.2008 року за ст. 289 ч.2, 69 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 04.02.2011 року по відбуттю строку покарання.

По даній справі засудженого: 08.01.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 297 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 11.12.2013 року скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити в місця позбавлення волі за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08.01.2013 року строком на 5 років.

Знов засуджений: 29.04.2014 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08.01.2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. В строк відбування покарання зарахувати тримання під вартою з 22.02.2014 року по 29.04.2014 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 29.04.2014 року по 30.05.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 29.04.2014 року. Кінець строку: 21.02.2019 року.

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покаранняна строк який залишився.

Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 24.06.2014 року відбуває покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». Характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 5 стягнень накладених правами начальника колонії. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 5 разів заохочений правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС.

Працевлаштований в овочевому складі. До праці ставиться задовільно.

Згідно п.5 ст.118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи;

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов.

Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку. За вироком суду позову не має.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_3 протягом часу відбування покарання 2016-2018 роки, був працевлаштований лише протягом незначного проміжку часу, а саме у 2016 році працював лише протягом 6 місяців, у 2017 році працював лише один місяць, у 2018 році взагалі не працював, що є дуже незначним.

Згідно медичної довідки наданої установою виконання покарань щодо стану здоров`я засудженого ОСОБА_3 є здоровим.

Рішенням комісії установи від 30.06.2017 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

04.06.2018

відмовлено в задоволенні подання, заяви, клопотання;