У Х В А Л А

19.10.2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000130 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ст. слідчий в особливо важливих справах 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

17.10.2018 у даному кримінальному провадженні в ході огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_6 вилучено грошові кошти у сумі 6 000 грн., які є предметом неправомірної вигоди та були передані того ж дня дільничному інспектору відділу дільничних інспекторів прикордонної служби ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 за надання останнім у період з 28 червня по 16 жовтня 2018 року службової інформації про час та місце несення служби прикордонними нарядами на ділянці відповідальності ВПС "Богдан", зокрема 12 купюр номіналом 500 грн. з наступними серіями та номерами: УД0291359, ВД8175223, БТ1389461, ВА9073332, ФД7294836, ФЖ8408914, ФБ5360753, ЛИ5480827, УИ0065781, УЗ1953593, СЗ1412645, ГН1064728.

Слідчий зазначає у клопотанні, що вказані грошові кошти тимчасово вилучені, оскільки є предметом кримінального правопорушення (п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України). Крім того, зазначені кошти 17.10.2018 приєднано до матеріалів провадження як речові докази.

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що зазначене тимчасово вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами має суттєве значення для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також необхідне з метою забезпечення можливої конфіскації майна, тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасове вилучення майна та його арешт.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні даного клопотання з мотивів його необґрунтованості та безпідставності, вказуючи на те, що вилучені в рамках даного кримінального провадження грошові кошти є його власними, які він повернув в якості боргу.

Вивчивши зміст поданого клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Зі змісту клопотання вбачається, що органом досудового слідства проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000130 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в рамках якого досліджуються обставини передачі 17.10.2018 року ОСОБА_6 ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 6 000 гривень як неправомірної вигоди.
Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на грошові кошти тимчасово вилучені в даному кримінальному провадженні, оскільки такі є предметом кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак, узагальнюючи вищевикладене, з врахування того, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні, таке є предметом кримінального правопорушення, стороною захисту не надано жодних доказів того, що вилучені кошти не мають віношення до даного кримінального провадження, тому приходжу до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучене в ході проведення огляду місця події 17 жовтня 2018 року, а саме грошові кошти у сумі 6 000 (шість тисяч) гривень у вигляді 12 купюр номіналом 500 грн. з наступними серіями та номерами: УД0291359, ВД8175223, БТ1389461, ВА9073332, ФД7294836, ФЖ8408914, ФБ5360753, ЛИ5480827, УИ0065781, УЗ1953593, СЗ1412645, ГН1064728.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1