Справа № 152/1026/18
Провадження1-кп/152/97/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000169 від 10.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, судимого 18.05.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді двох місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи судимим 18.05.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді двох місяців арешту, після відбуття покарання, повторно вчинив кримінальне правопорушення, продовжуючи злісно ухилятися від сплати аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.03.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.03.2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_3 в період часу з 05.01.2018 року по 01.07.2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліментів, внаслідок чого порушив і продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Будучи не одноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку в Шаргородському центрі зайнятості як безробітний не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліментів на утримання дитини не сплачує, тобто добровільно рішення суду не виконує, таким чином, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в сумі 8839,50 грн, що перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів. Загальна сума заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 становить 37561,95 грн.

Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 порушив та продовжує порушувати права дитини на матеріальне утримання з боку батька та права на її повноцінне життя і всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.03.2006 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аліменти не сплачує через відсутність роботи, яка б його задовольняла. Загальна заборгованість по аліментам складає 37561,95 грн. Запевняв суд, що найближчим часом працевлаштується і виплатить заборгованість по аліментах.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 у суду немає. Суд також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.2 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному. Цю обставину суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 06.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в селі Хоменки Шаргородського району Вінницької області, офіційно не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимоги ІЦ ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений за ч.1 ст.164 КК України, ч.2 ст.164 КК України. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження волі на певний строк не можливе, оскільки він неодноразово був засуджений за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, виправлення його в громаді не дало позитивних результатів і він продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів. ОСОБА_3 не виявив бажання працевлаштуватися та звернутися за допомогою до Шаргородського районного центру зайнятості населення, проживає за рахунок тимчасових заробітків, схильний до вживання спиртних напоїв (а.п.46 - 50).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, думки законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_5 суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування покарання у виді обмеження волі.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1