У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
слідчий слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна, а саме автомобілів марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Ленд Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Рено Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008292 від 01.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Вказує, що до Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення звернувся ліквідатор ТОВ «Укрхорс» ОСОБА_5 , який повідомив, що останнє було власником автомобілів марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Ленд Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Рено Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_3 , однак, такі були незаконно відчужені на користь третіх осіб за відповідними договорами купівлі-продажу. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.11.2017 року зазначені договори купівлі-продажу визнані недійсними, а автомобілі витребувано з чужого незаконного володіння на користь ТОВ «Укрхорс». Відповідні накази господарського суду були пред`явлені до виконання, окрім цього надіслано вимоги про повернення майна особам, які являються теперішніми власниками витребуваного майна, однак такі залишились безрезультатними, майно на користь ТОВ «Укрхорс» не повернуто.

Зазначає, що в діях теперішніх володільців майна вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Як наслідок, просить накласти арешт на вищевказані автомобілі, оскільки є підстави вважати, що майно є предметом та доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом.

В судовому засіданні слідчий, прокурор та арбітражний керуючий ТОВ «Укрхорс» заявлене клопотання підтримали, просять таке задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам клопотання.

Заслухавши думку слідчого, прокурора та представника ТОВ "Укрхорс", ознайомившись із доводами клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя звертає увагу, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості про пред`явлення до виконання судових наказів про витребування вищевказаних автомобілів з чужого незаконного володіння та відкриття в зв`язку із цим виконавчого провадження.

Відомості про те, що теперішні володільці майна обізнані із судовим рішенням про витребування майна та відкритим виконавчим провадженням теж відсутні, як і постанова про визнання автомобілів речовим доказом.

За вказаних обставин, слідчим та прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

З наведеного можна зробити висновок, що відносини між ТОВ «Укрхорс» та володільцями майна, без надання будь-яких доказів саме умисного невиконання судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню, мають цивільно-правовий характер.

Відповідно ТОВ «Укрхорс» вправі захистити свої права, шляхом звернення до відповідних органів виконавчої служби з метою виконання судового рішення, а також арешту та розшуку належного йому автомобілів.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7-9, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1