Постанова

Іменем України
20 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 644/2022/17

Провадження № 51-2131км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000580, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 6 грудня 2004 року за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк 9 років, звільненого постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2012 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 3 місяці 22 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 травня

2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 КК до позбавлення волі на строк 3 роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду з урахуванням уже відшкодованих 5000 гривень, у розмірі 1267 гривень 10 коп. та моральну шкоду 1000 гривень. В іншій частині цивільного позову відмовлено.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 10 березня 2017 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 10 березня 2017 року до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він о 8 год.

24 лютого 2017 року у приміщенні роздягальні Української тентової компанії за адресою: м. Харків, пров. Оскольський, буд. 5 на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли, під час сварки з ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому 5-6 ударів кулаком у тулуб, заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком місцевого суду, час попереднього ув`язнення з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального прцесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Твердить, що апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки, погоджуючись з місцевим судом у частині виду та розміру покарання, а також можливості застосування

ст. 69 КК не зазначив підстави, з яких апеляцію прокурора визнав необґрунтованою.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу прокурора і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як видно з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та кваліфікація його дій прокурором не оспорюється.
Доводи в касаційній скарзі про несправедливість призначеного місцевим судом покарання ОСОБА_5 , з чим погодився і апеляційний суд, колегія суддів вважає немотивованими.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність дотрималися.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд, з яким погодився і апеляційний суд, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання. Зокрема, суд урахував, що ОСОБА_5 раніше був судимий за скоєння злочину проти життя та здоров`я, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, працює за трудовим договором, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання задовільно, має постійне місце проживання та реєстрації. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , на підставі ст. 66 КК суд визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, публічне принесення вибачень потерпілому, повне визнання своєї вини. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , у справі не встановлено.
Обгрунтовуючи призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК, суд урахував обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілого, який просив призначити покарання ОСОБА_5 , не пов`язане з позбавленням волі. Потерпілий пояснював, що конфлікт виник з його вини, а тому він повністю вибачив ОСОБА_5 .

Отже, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є справедливим і законним.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не має підстав вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Отже, з огляду на те, що правових підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає, істотних порушень вимог кримінального прцесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції також не встановлено, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК,

п. 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3