Провадження № 1-кп/761/1792/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003404 від 25 березня 2018 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

02 липня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003404 від 25 березня 2018 року, відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора, клопотань не заявляв.

Захисник ОСОБА_7 , законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 у вирішенні питання щодо призначення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду поклали на розсуд суду, клопотань не заявляли.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

За приписами ст. 511 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є затвердження прокурором складеного слідчим або самостійне складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надіслання його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003404 від 25 березня 2018 року, відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Так, за змістом клопотання вбачається, що слідчий СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

В порушення вимог ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_2 не містить посилання на конкретний психіатричний заклад, в який пропонується госпіталізувати ОСОБА_2 , а також позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Отже, відомості щодо можливості участі ОСОБА_2 у розгляді клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, з огляду на характер розладу психічної діяльності чи його психічного захворювання, мають бути відображені у клопотанні про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Окрім того, вирішення питання про можливість участі особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, брати участь у судовому розгляді є важливою гарантією дотримання права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, суд відзначає, що відповідно до положень ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Однак, не дивлячись на таку вимогу кримінального процесуального закону, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_2 не міститься жодних посилань на те, що ОСОБА_2 є суспільно небезпечним, а також на ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що має значення при прийнятті рішення судом про застосування певного, визначеного Кримінальним кодексом України, виду примусових заходів медичного характеру.

Окремо суд звертає увагу на неприпустимі формулювання, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , які суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України в частині поняття та мети примусових заходів медичного характеру та особливого порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , зокрема, містяться такі формулювання: «досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин», « ОСОБА_2 , відкрито викрав чуже майно (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України». Також викладено формулювання обвинувачення, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, а також ОСОБА_2 наділено статусом обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Наведення таких відомостей у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вимогам КК України та КПК України та містить концептуальну помилку у визначенні ролі особи, щодо якої вирішується питання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно положень ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється зокрема за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

За змістом ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

За таких обставин посилання у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на винуватість особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у вчиненні кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, штучне наділення останнього статусом обвинуваченого та констатація факту вчинення ним кримінального правопорушення, не відповідає вимогам закону, оскільки не враховує особливостей здійснення досудового розслідування стосовно осіб, які в стані неосудності вчинили діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не відповідає вимогам Кримінального кодексу та Кримінального процесуального кодексу України, у зв?язку із чим підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 92 КК України, ст. ст. 291, 292, 314, 369-372, 395, 503, 504, 505, 511, 512 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003404 від 25 березня 2018 року, відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1