УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову детектива Національного бюро відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в якій останній просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000836 від 28.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України, посилаючись на те, що ним було отримано копію постанови про закриття кримінального провадження від 31.08.2018 року.
В обґрунтування доводів скарги вказує на те, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені 0000836 від 28.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України.
При цьому наголосив на тому, що 31.08.2018 детективом відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 винесено повторно постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.
Вважає, що детективом не належним чином проведене досудове слідство, не в повній мірі вжито заходи під час досудового розслідування та не дотримано вимог закону про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Разом з тим, зазначив що слідчим не вчинено жодних дій до їх збирання у відповідності до вимог ст.93 КПК України, а текст постанови про закриття кримінального провадження по суті відтворює всі положення постанов про закриття кримінального провадження від 28.02.2018, 18.05.2018 року, які були оскарженні та скасовані слідчими суддями Солом`янського районного суду м. Києва, а тому постанова підлягає скасуванню.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
Детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 просив відмовити в задоволені скарги повністю, посилаючись на обґрунтованість винесеної постанови.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування ісудового розгляду з тим, щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоденневинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.
Слідчим суддею встановлено, що детективом НАБУ ОСОБА_5 на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2017 було зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження №0000836 від 28.11.2017 року, за заявою ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України
Як вбачається із матеріалів скарги, що підставою для початку вказаного кримінального правопорушення, було встановлено недбале викоання службових обов`язків уповноваженими особами НАБ України під час звернення із заявою ОСОБА_3 про вчинення детективом НАБ України ОСОБА_6 злочинів під час досудового розслідування кримінального провадження №0000137 від 20.01.2017, що призвело до зволікання у припиненні вчинення стосовно нього ряду злочинів та неможливості відшкодування завданої цими злочинами шкоди в особливо великих розмірах.
Постановою детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 31.08.2018 року кримінальне провадження за №0000836 від 28.11.2017 року року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Досліджуючи матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
Оглядом вказаної постанови про закриття кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що в обґрунтування мотивів закриття такого провадження детективом відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , покладено такий висновок, що під час проведення досудового розслідування, слідство приходить до висновку про відсутність у діях службових осіб Національного бюро сукупності передбачених КК України об`єктивних та суб`єктивних ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, оскільки потерпілим ОСОБА_3 не зазначено та не надана належних документів, що можуть обґрунтувати завдану шкоду.
Проте, слідчий суддя не може погодитися з таким висновком детектива.
Згідно ч. 1 ст. 367 КК України, службова недбалість це невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Злочин передбачений ч. 1 ст. 367 КК України, є злочином з матеріальним складом, тобто вважається завершеним з моменту настання суспільно небезпечних наслідків, в даному випадку істотної шкоди.
Відповідно до приміток до ст. 364 КК України, істотна шкода виявляється у заподіянні матеріальних збитків. Отже, істотна шкода може виявлятися також у заподіянні нематеріальної (фізичної, моральної тощо) шкоди та матеріального збитку у сполученні з наслідками нематеріального характеру.
Якщо шкода полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи. При вирішенні цього питання необхідно враховувати характер завданої протиправним діянням нематеріальної шкоди, кількість потерпілих громадян, тяжкість заподіяної ним фізичної, моральної шкоди тощо. Зокрема, істотною шкодою можуть визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права тощо).
Якщо матеріальний збиток поєднується із заподіянням наслідків нематеріального характеру, то шкода може бути істотною навіть за умови, якщо сума матеріального збитку сама по собі не перевищує ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається із наданих матеріалів, в своїй заяві ОСОБА_3 зазначає про завдання йому матеріальної шкоди у сумі 4 млн. грн.
Однак детективом вказані доводи заявника не проаналізовані та вказаному не надана належна оцінка.
Слід визнати безпідставним посилання детектива у постанові на відсутність шкоди завданої ОСОБА_3 , оскільки саме з приводу заподіяння шкоди останній прямо вказує у своїй заяві.
Враховуючи ту обставину, що органом досудового розслідування не було встановлено або спростовано суму матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3 кримінальним правопорушення, вказане свідчить про передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ньому відсутні дані про проведення слідчих дій які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин того, що відбулось. Детективом не перевірені обставини, які мають значення для вирішення питання про закриття провадження, у зв`язку з чим слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні складу злочину кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Шевченко проти України від 04.04.2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 08.10.1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»
Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.
За таких обставин постанова детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 31.08.2018 року про закриття кримінального провадження №0000836 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, є передчасною та ґрунтується на неповному досліджені всіх обставин справи, не відповідає вимогам законності, тому існують підстави для скасування даної постанови.
У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_3 .
Отже, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для поновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно належним чином перевірити отримані в ході досудового розслідування дані врахувати підстави, зазначені слідчим суддею для скасування постанови про закриття кримінального провадження, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 22, 26, 284, 303, 304, 306-307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
скаргу задовольнити.
Постанову від 31 серпня 2018 року детектива Національного бюро відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000836 від 28 листопада 2017 року, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1