Справа № 523/4217/18
Провадження №1-кп/523/673/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

02.11.2018 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали кримінального провадження № 0006630 від 06.10.2016 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, із середньо освітою, не одруженого, не офіційно працевлаштованого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового слідства встановлено, що 05.10.2016, приблизно о 10 годині 00 хвилин водій ОСОБА_9 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: п. 2.3, п/п «б», 12,1, Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правшьністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом. транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
п. 12.1 «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення виразилось в тому, що 05.10.2016 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - 21013» р/н « НОМЕР_1 », рухався у світлий час доби по асфальтованому, вологому дорожньому покриттю автодороги Миколаївська дорога в Суворовському районі міста Одеси, де організований двосторонній, дворядний рух у кожному напрямку, та реверсивною смугою посередині, рух по якій був дозволений у бік вулиці 7-а Пересипська, з боку проспекту Добровольського в напрямку вулиці Чорноморського козацтва, у реверсивній смузі свого напрямку руху, здійснював рух зі швидкістю близько 55-60 км/год., яка не перевищує установлену у населених пунктах швидкість.

Діючи самовпевнено та наближаючись до розташованої праворуч зупинки міського транспорту «Сортувальна» за адресою: місто Одеса, вулиця Миколаївська дорога, 279«Б», водій ОСОБА_9 , обрав швидкість руху, без урахування дорожньої обстановки, був неуважним, не обрав прийоми керування які дозволили би йому, при впливі на органи керування транспортного засобу, мати постійну можливість контролювати напрямок ітраєкторію руху автомобіля в межах обраної смуги руху, не допускаючи втрати його курсової стійкості, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, відповідно не відреагував на її зміну, не забезпечив контроль за управлінням автомобіля, внаслідок чого, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу у ліву смугу попутного напрямку, де скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ - 110377 - 40» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по лівій смузі у попутному напрямку.

В результаті ДТП водію автомобіля «ЗАЗ - 110377 - 40» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_8 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, в типовому місці з відривом шиловидного відростку ліктьової кістки, забій правого кульшового суглобу, синця правого стегна, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цією ознакою, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ - 21013» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 регламентувалися вимогами п. 2.3 б», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими в процесі руху необхідно було бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та обирати такий швидкісний режим та прийоми керування, що дозволили би йому, при впливі на органи керування транспортного засобу, мати постійну можливість контролювати напрямок і траєкторію руху автомобіля в межах обраної смуги руху, не допускаючи втрати його курсової стійкості.

В умовах даної дорожньо - транспортної події водій автомобіля ВАЗ - 21013» р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти події, шляхом виконання вимог п. 2.3 «б», п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

З урахуванням проведеного дослідження дії водія автомобіля «ВАЗ - 21013», не відповідні до вимог п. 12.1 ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП.

Обвинувачуваний ОСОБА_9 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України визнав, та пояснив суду, що точної дати він не памятає, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», він рухався в сторону центру міста зі швидкістю десь 50 км/год, була мокра та сковзка дорога. На повороті його занесло, та він вилетів на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Таврія». Він одразу вийшов з машини та побіг до другого водія. Обвинувачений ОСОБА_9 в скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Умисні дії ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілих.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 відповідно ст. 66 КК України під час судового розслідування є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 відповідно ст. 67 КК України під час судового розслідування не встановлено.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Що до цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 обвинувачуваний ОСОБА_9 , цивільний позов щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого, визнав повністю, та щодо стягнення моральної шкоди частково, оскільки вважав розмір моральної шкоди є значно завищеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 передбачено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Вирішуючи цивільний позов потерпілого в частині компенсації моральної шкоди, суд керується нормами ст.ст. 28, 328 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Враховуючи характер вчиненого відносно потерпілої злочину, його наслідків, характеру, глибини та тривалості моральних страждань потерпілого ОСОБА_8 , пов`язаних з вчиненням проти нього протиправних дій ОСОБА_9 , суттєвості змін в життєвих стосунках, додаткових зусиль для організації її життя, виходячи при цьому з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 40 000 (сорок) тисяч гривень.

Щодо стягнення шкоди зі страхової компанії, суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки судом здійснювалися неодноразові виклики представників компанії, однак до суду з поясненнями вони не прибули.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає за необхідне розглянути позов в цій частині у їх відсутність та стягнути з ПрАТ страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 40 529 (сорок тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривні 54 копійки.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що цивільний позов, в частині матеріальної підлягає задоволенню в повному обсязі, та моральної шкоди, - частково.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання суд дійшов висновку про те, що необхідно враховувати ступінь важкості злочину, особу винного та його ставлення до скоєного злочину.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_9 раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів.

Керуючись ст.ст. 128, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів, що складає 3 400 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , про стягнення суми фрашизи, матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 суму фрашизи в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень; матеріальної шкоди в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) гривень; моральної шкоди в розмірі 40 000 (сорок) тисяч гривень;

Стягнути з ПрАТ страхова компанія «Юнівес» () на користь потерпілого ОСОБА_8 40 529 (сорок тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривні 54 копійки.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь держави, в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 2 476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 28 копійок, за проведення експертиз.

Речові докази по справі, а саме диск з відеозаписом ДТП, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_10