Справа № 405/5607/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кропивницький 21 серпня 2018 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2018 №0000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України про арешт майна,

встановив:

прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 18.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Під час досудового рослідування установлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Олександрійській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області) діючи спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час експорту товару «паливні пелети» на адресу підконтрольного нерезидента польської компанії V.A.S.Sp.z.o.o. безпідставно включив до податкової звітності фізичної особи підприємця суми витрат пов`язаних з придбанням «паливних пелет» та інші витрати, які документально не підтверджені.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 8/2 від 16.07.2018 ФОП ОСОБА_4 шляхом безпідставного завищення витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, які документально непідтверджені, не сплатив податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 6 754 401,61 грн., чим умисно ухилився від сплати податків в особливо великих розмірах.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 16.08.2018 за адресами проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та за місцем знаходження законспірованого офісного приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено первинні фінасово-господарські документи діяльності, як безпосередньо ФОП ОСОБА_4 так і підконтрольних йому юридичних осіб зареєстрованих на території України, нерезидентів України зареєстрованих за кордоном, у тому числі печатки та штампи вказаних підконтрольних підприємств, дані та реквізити, яких використовувалися з метою мінімізації податків, а також заниження митної вартості експортованої продукції.
Згідно даних про прибутки фізичних осіб ОСОБА_4 у період з 1998 року по 2018 рік отримав офіційних прибутків за формою 1ДФ та згідно декларації про прибутки у загальному розмірі 176 700 грн.
Дружина ОСОБА_4 ОСОБА_5 згідно даних про прибутки фізичних осіб у період з 1998 року по 2018 рік отримала офіційних прибутків за формою 1ДФ та декларації про прибутки у загальному розмірі 863 грн.
Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сукупно отримано прибутків у період з 1998 року по 2018 рік у сумі 177 563 грн.
Натомість, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 упродовж 2012, 2013, 2014 2018 років набуто у власність 10 обєктів нерухомості, вартість яких явно перевищує розміри офіційно отриманих прибутків з офіційних джерел.
Так, 06.12.2012 ОСОБА_5 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1153 від 11.09.2012 набула у власність об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м. за заниженою вартістю в розмірі 31 974 грн, при реальній вартості 356 328 грн. розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 37542203).
У подальшому ОСОБА_5 09.05.2013 на підставі договору купівлі-продажу №804 від 09.05.2013 набула право власності на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна квартири загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. вартістю 497 515 грн., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0).
Цього ж дня, 09.05.2013 ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу №804 від 09.05.2013 набув право власності на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна квартири загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. вартістю 497 515 грн., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0) .
Також, 06.03.2014 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №609 від 06.03.2014 набула у власність об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 38,3 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м. вартістю 185 678грн. розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 03).
ОСОБА_4 19.03.2014 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 набув у власність об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 75,8 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. вартістю 367 478 грн. розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 03).
Окрім того, ОСОБА_5 05.01.2018 на підставі 5 актів приймання-передачі № б/н від 29.12.2017 від забудовника набула право власності на 5 обєктів нерухомого майна квартир, а саме:
- загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., вартістю 1 112 907 грн., за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 240);
- загальною порщею 66,2 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., вартістю 1 147 577 грн. за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 240);
- загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., вартістю 960 359 грн. за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 240);
- загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 32 кв.м., вартістю 1 227 318 грн. за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 240);
- загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., вартістю 967 293 грн. за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 240).
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 09.05.2013 та 19.03.2014 набув у власність 2 квартири, які придбано на підставі договорів купівлі-продажу, при цьому умисно ухиляючись за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.
Аналізом в частині отриманих доходів та понесених витрат за період з 01.01.1998 по 31.03.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що сума отриманих ними доходів не є достатньою для придбання належних об`єктів нерухомості.
З метою забезпечення в подальшому спеціальної конфіскації прокурор вказує на наявність підстав для задоволення клопотання.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
У зв`язку з тим, що вказане в клопотанні майно на яке прокурор просить накласти арешт не є тимчасово вилученим та з метою його збереження, слідчий суддя у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за необхідне здійснити його розгляд без виклику власника майна.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, врахувавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 18.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб «…».
Згідно з п. 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу) (п. 3-1 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Сукупний аналіз вищевказаних норм КПК України дає змогу слідчому судді прийти до переконання, що з метою забезпечення спеціальної конфіскації арешт може бути накладений на майно лише підозрюваного або третіх осіб. При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають процесуального статусу підозрюваних у даному кримінальному провадженні.
Вказане нерухоме майно не відповідає будь-яким ознакам зазначеним у п.п. 1-4, ч. 1 ст.96-2 КК України.
Також, матеріали якими прокурор обґрунтовує клопотання не містить доказів, щодо завдання саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шкоди державі шляхом несплати обов`язкових платежів в особливо великих розмірах, а лише вказує про перевірку обставин можливого вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України зазначеними особами.
У відповідності до практики ЄСПЛ наслідком будь-якого вилучення або конфіскації є завдання шкоди (справи «Раймондо проти Італії», п. 33, та «Юцис проти Литви», п. 36).
При цьому, ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним («Іатрідіс проти Греції» п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», пп. 49-62).
Враховуючи викладене та зважаючи на відсутність на даний час підстав для накладення арешту, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.170-173, 369-372 КПК України,

постановив:

в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9