печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому (частково в закритому судовому засіданні) в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного захоу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні №0000181 ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_6 розглянувши матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2018 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України, за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_8 та обґрунтовано наступними обставинами. Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженню №0000181, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2018 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив державну зраду та закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 111 та ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2014 році під час проведення акції під назвою «Марш миру» у м. Москва Російської Федерації ОСОБА_4 було затримано співробітниками поліції та поміщено на 5 діб до ізолятору тимчасового утримання. Після чого, ОСОБА_4 доставили до Управління ФСБ РФ у м. Москва, де він погодився співпрацювати з ФСБ РФ, надавати вказаній іноземній організації допомогу у проведенні підривної діяльності проти України. А саме, ОСОБА_4 співробітниками ФСБ РФ поставлено завдання створити в Україні політичну партію, яка в подальшому повинна прийняти участь у виборах до парламенту. ОСОБА_4 та його політична партія повинні лобіювати та відстоювати інтереси Російської Федерації в Україні, перешкоджати входження України до НАТО, вирішити питання про надання російській мові статусу державної мови в Україні.

В подальшому у період з 2014 року по 02.10.18 ОСОБА_4 проводив діяльність по організації політичної партії, пошуку її членів та спонсорів, про що доповідав своїм кураторам в ФСБ РФ.

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_4 умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання іноземній організації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім того, громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 на території Російської Федерації займався підприємницькою діяльністю та володів рядом комерційних структур.

У 2012 році ОСОБА_9 було затримано поліцією Російської Федерації за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 3 ст. 30 та ч. 4 ст. 159 КК РФ, тобто «замах на шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах» та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі м. Москви, де останній перебував з 15 лютого 2012 року по 17 липня 2017 року.

17.07.2017 Московським міським судом ОСОБА_9 змінено запобіжний захід на домашній арешт та звільнено з під варти. Після чого ОСОБА_9 побоюючись за власне життя переїхав на постійне місце проживання до Канади.

У вересні 2018 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 перебуваючи в м. Києві неодноразово розмовляв у телефонному режимі із громадянином України ОСОБА_4 . В ході розмов ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_9 вирішити питання щодо закриття кримінальної справи стосовно нього за ч. 3 ст. 30 та ч. 4 ст. 159 КК РФ, щодо не оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук по лінії «Інтерполу» та перенесення судового засідання в Московському міському суді з приводу оголошення ОСОБА_9 в міжнародний розшук з 01.10.18. Взамін цього, ОСОБА_9 повинен був передати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1 млн. 200 тис. євро. При цьому, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , мав на меті заволодіти вказаними грошовими коштами, з цією метою він повідомив ОСОБА_9 неправдиву інформацію, про те, що отримані від нього кошти у розмірі 1 млн. євро він мусить передати своїм впливовим знайомим до Російської Федерації для вирішення питання у Московському міському суді, де буде розглядатися апеляційна скарга про оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук по лінії «Інтерполу», а 200 тисяч євро візьме собі за надання посередницьких послуг. Грошові кошти ОСОБА_9 повинен буде передати ОСОБА_4 у м. Києві, під час особистої зустрічі.

02.10.2018 ОСОБА_4 зустрівся ОСОБА_9 в ресторані «Лукка» за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3. В ресторані ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у великих розмірах, шляхом обману і зловживання довірою, запевнив ОСОБА_9 , що вирішить його питання щодо не оголошення його у міжнародний розшук по лінії «Інтерпол» та повідомив, що він вже домігся перенесення судового засідання в Московському міському суді з приводу оголошення ОСОБА_9 в міжнародний розшук з 01.10.18 на 03.10.18. Хоча на справді вказане судове засідання в Московському міському суді було перенесене у зв`язку із хворобою адвоката ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 грошові кошти 2 купюри номіналом 500 євро, та імітаційний засіб у вигляд 1998 купюр номіналом 500 євро на загальну суму 999000 євро. ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного задуму до кінця, будучи впевненим, що ОСОБА_9 передає йому справжні грошові кошти на загальну суму 1000000 млн. євро, отримав від останнього, грошові кошти 2 купюри номіналом 500 євро, та імітаційний засіб у вигляд 1998 купюр номіналом 500 євро на загальну суму 1000000 євро, однак, злочин не було закінчено, з причин, які не залежали від його волі.

Згідно офіційно курсу національної валюти (гривні) щодо іноземної валюти (євро), встановленого Національним банком України на 02 жовтня 2018 року, 1000000 євро еквівалентно 32 млн. 742 тис. гривень.

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_4 вчинив всі дії, необхідні для заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, проте не заволодів чужим майном у особливо великих розмірах з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

02.10.2018 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 03.10.3018 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 111, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Поряд із тим, зважаючи на необхідність запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, які можуть мати місце у зв`язку із підозрою його у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також запобігання спробам ОСОБА_4 впливати на свідків щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на необґрунтованість пред`явленої підозри, відсутність будь-яких ризиків можливості вчинення підозрюваним дій визначених ст.177 КПК України, наголошуючи на тому, що ОСОБА_4 є відомою публічною особою, здійснює благодійну діяльність у встановленому порядку, при цьому має міцні соціальні зв`язки та позитивну репутацію.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Європейській суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року, яке набуло остаточного значення 21/07/2011 зазначив наступне: «Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства"(Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).»

Досліджуючи матеріали надані стороною обвинувачення щодо пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.111 КК України, слід зазначити про відсутність достатніх підстав вважати її обґрунтованою.

Так, диспозиція статті 111 КК України передбачає вчинення діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

При цьому отримана органом досудового розслідування інформація не може переконати об`єктивного спостерігача в можливості вчинення ОСОБА_4 саме таких дій про які йдеться у ч1 ст.111 КК України.

В той же час, додані до клопотання матеріали, свідчать про вагомість достатніх підстав вважати можливим вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч 4ст.190 КК України. В цій частині на даній стадії досудового розслідування є достатніми показання свідка ОСОБА_9 щодо обставин вчинення дій та передачі грошових коштів, протокол затримання ОСОБА_4 та відомості про вилучення грошових коштів, протоколи огляду та вручення грошових коштів.

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку , що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Отже слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, що прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України , а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про застосування певного виду запобіжного заходу для затриманої особи.

Вирішуючи вказане питання слід врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема санкція особливо тяжкого злочину передбачає покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Слід врахувати вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, позитивність його репутації, публічність його особи та здійснення ним благодійної діяльності протягом тривалого періоду.

При цьому суд вважає, що з урахуванням обставин наведених у поданому клопотання та відомостей про особу застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з можливістю визначення розміру застави, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та спробам останнього переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати спотворити будь які речі та документи, незаконним чином впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В цьому випадку слід вважати достатнім визначити розмір застави в межах встановлених частиною 5 ст.182 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не наведено виключних обставин за умови яких розмір застави визначається в більшому розмірі ніж встановлений щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,184, 192-194,196,198, 202,205, 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 02.10.2018. Строк дії ухвали - до 30 листопада 2018 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначений на 01 січня 2018 року, що складає 528 600,00грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р 2089; отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві; ; МФО 820172; Банк Державна казначейська служба України м. Київ; призначення платежу застава за (ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) , від (дата ухвали), по справі №, кримінальне провадження №, внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції) .

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати на виклик до досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, тобто м.Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_11 ;

здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового слідства до 30.11.2018 включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваному, що, у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі за місцем утримання . Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_4 та повідомити усно і письмово слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосування запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити застоводавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1