Справа № 549/416/18
Провадження № 1-кп/539/342/2018
ВИРОК
Іменем України
18.10.2018 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000125 від 17.07.2018 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці с. Киселиці Путильського району Чернівецької області, громадянки України, розлученої, пенсіонерки, не судимої, з професійно-технічною освітою, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, -ВСТАНОВИВ:
В кінці червня 2018 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 виявила на власній земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , рослини коноплі, які проростали в неї в огороді. Усвідомлюючи, що дані рослини являються забороненими, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, залишила рослини проростати на земельній ділянці, обкосивши їх від бур`яну. В подальшому ОСОБА_4 здійснювала прополювання рослин від бур`янів, чим здійснила незаконне вирощування рослин коноплі.

В ході санкціонованого обшуку 17.07.2018 року у господарстві за місцем проживання громадянки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на земельній ділянці, виявлено та вилучено 67 рослин коноплі.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи №1520 від 20.07.2018 року, надані на дослідження рослини зеленого кольору мають анатомо-морфологічні ознаки, характерні для рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є нарковмісними рослинами роду коноплі. Кількість наданих на дослідження рослин становить 67 штук.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується в умисному незаконному вирощуванні рослин конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, тобто у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

30.07.2018 року між прокурором Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі її захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачена визнала свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 узгодили міру покарання останній за вчинений нею злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого узгодили її звільнити на підставі ст. 75 КК України.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам і інтересам окремих осіб, коли вони дали письмову згоду прокурору на укладання угоди, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дала добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнала себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Вказані вимоги кримінального закону сторонами угоди про визнання винуватості дотримано.

Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 76 КК України у зв`язку з звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на неї слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 цієї статті.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

Судові витрати пов`язані із залученням експерта слід стягнути з обвинуваченої.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 2 ст. 310 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Таким чином, підлягає застосуванню на підставі ст. 96-1, п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація майна, яке було предметом злочину.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.07.2018 року між прокурором Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі її захисника ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000125 від 17.07.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирати

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму 572,00 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.

На підставі ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, та зберігається в Чорнухинському ВП ГУ НП в Полтавській області, а саме:

- 67 штук рослин (коренів) коноплі,

конфіскувати у власність держави, знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1