УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 100 300 033 18 від 27.06.2017, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, росіянин, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкає адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, звільнився у 2015 році після відбуття покарання;

підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що 28.06.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до якої останній 26.06.2017, перебуваючи поруч з буд. №137 по бул. Олександрівському у м. Біла Церква Київської області, керуючись умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майно з метою власного збагачення, зустрівся з ОСОБА_7 та відкрито заволодів мобільним телефоном «Iphone 6S», що належить останній. Після цього з місця злочину втік та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2017 до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 160 000 грн.
У зв`язку зі сплатою застави 18.09.2017 підозрюваний ОСОБА_4 звільнений з-під варти та на нього покладені обов`язки, зокрема, прибувати на виклики до слідчого та прокурора.
У той же час, ОСОБА_4 покладені на нього обв`язки не виконав, 06.10.2017 оголошений у розшук та рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2018 наданий дозвіл на затримання ОСОБА_4 для забезпечення його участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник, не заперечуючи обґрунтованості висунутої підозри, покладались на рішення слідчого судді, однак просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того, підозрюваний підтвердив, що порушив покладені на нього у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, не з`являвся на виклики слідчого з об`єктивних причин.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування має оцінюватись з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить, що попередньо у цьому кримінальному провадженні до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді застави, однак зазначений запобіжний захід ним порушений, останній оголошений у розшук. Ухвалою слідчого судді 20.06.2018 наданий дозвіл на затримання ОСОБА_4 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що злочин вчинений з метою власного збагачення, а також процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя вважає достатніми підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_4 , що підтверджує ймовірність свідомої не процесуальної поведінки підозрюваного.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик щодо можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення також ґрунтується на матеріалах клопотання, оскільки ОСОБА_4 неодноразово засуджений за вчинення злочинів, офіційного джерела доходів не має.

У той же час, слідчий суддя вважає не доведеним ризик, що підозрюваний може вдатись до дій з метою здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальну провадженні.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

У силу ст.178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч.2 ст.186 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк до шести років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки до підозрюваного ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обирався запобіжний захід у вигляді застави, однак останнім був порушений.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою визначити по 26 липня 2018 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1