Справа № 283/12/18
провадження №1-кп/283/54/2018
У Х В А Л А
23 серпня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позову поданого в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 04.05.2017 року за №0000340 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Потерпілою ОСОБА_3 подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданою дорожньо-транспортною пригодою.

22 серпня 2018 року судом отримано заява представника позивача про забезпечення позову в порядку вимог ст. 149 ЦПК України шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, всі грошові кошти, наявні на рахунках ОСОБА_5 , включаючи майно, що перебуває у спільній сумісній власності та знаходиться в нього або інших осіб, оскільки боржник тривалий час не сплачує та може передати у власність інших осіб (відчужити) своє нерухоме або рухоме майно , а також приховувати власні грошові кошти.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Таким чином, питання накладення арешту на майно вирішується в порядку вимог КПК України, та не регулюється нормами ЦПК.

Крім цього, представником позивача не конкретизовано, на яке саме рухоме та нерухоме майно (перелік та види майна), що належить відповідачу на праві приватної власності, він просить накласти арешт; не надано відомостей про належність відповідачу будь-якого рухомого та нерухомого майна, його місцезнаходження та вартість; не зазначено банківські рахунки на яких можуть знаходитися кошти боржника; не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову вживаються судом винятково за заявою учасника, виходячи з закріпленого ст. 13 того ж Кодексу принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази щодо наявності у відповідача майна, на яке може бути накладений арешт, та його місцезнаходження.

Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Оскільки клопотання представника цивільного позивача про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна цивільному позивачу для усунення недоліків відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 171,172 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Повернути представнику цивільного позивача ОСОБА_4 заяву про забезпечення позову та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя