Справа № 473/3/18
Номер провадження1-кп/473/93/2018
Категоря: ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК
іменем України

"16" липня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1.29.12.2010 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 01 рік,

2.20.05.2011 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування основного покарання 29 липня 2013 року умовно достроково в порядку ст.81 КК України за ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2013 року на 10 місяців 25 днів, перебіг строку погашення судимості переривався за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2015 року, за яким він був засуджений за ч.1 ст.289 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 роки, який виконувався самостійно, і за яким його звільнено від покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку за ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 квітня 2017 року,

3.08.04.2015 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі,

4.27.10.2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, із самостійним виконанням вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2015 року, звільненого від відбування основного покарання 04 жовтня 2016 року умовно достроково в порядку ст.81 КК України за ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2016 року на 01 рік 29 днів,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

11 грудня 2017 року біля 13 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_7 , маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, через відчинену хвіртку воріт проник на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_5 .. Усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостергає, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях житлового будинку, обвинувачений ОСОБА_7 проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав 22 дюймовий рідкокристалічний телевізор моделі «Bravis LED 22F 1000 + T2» вартістю 4396 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4396 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з вартістю та маркою телевізора, яким він заволодів шляхом його таємного викрадення з проникненням до житла потерпілого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , яке мало місце 11 грудня 2017 року біля 13 годин 00 хвилин.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Підстав для сумнівів в показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 у суда немає, так як дані показання суд знаходить об`єктивними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить достовірними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11 грудня 2017 року, з фото таблицею до нього, слідчим органу досудового розслідування в Вознесенську Миколаївської області оглянуто приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , під час якого виявлено порушення обстановки предметів в кімнатах житлового будинку та відсутність телевізора в одній із кімнат житлового будинку. /а.к.п. 46 50/.

Протоколом огляду предмета від 19 грудня 2017 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим органу досудового розслідування Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області оглянуто 22 дюймовий рідкокристалічний телевізор моделі «Bravis LED 22F 1000 + T2», який був викрадений 11 грудня 2017 року біля 13 годин 00 хвилин із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає потерпілий ОСОБА_5 /а.к.п. 52 57/.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи з фототаблицею до неї від 21 грудня 2017 року по визначенню залишкової вартості майна, середня ринкова вартість 22 дюймового рідкокристалічного телевізора моделі «Bravis LED 22F 1000 + T2», який був викрадений 11 грудня 2017 року біля 13 годин 00 хвилин із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає потерпілий ОСОБА_5 , без врахування ПДВ станом на 11 грудня 2017 року складає 4396 гривень. /а.к.п. 59 60/.

Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 21 грудня 2017 року, речовим доказом за кримінальним провадженням визнано: 22 дюймовий рідкокристалічний телевізор моделі «Bravis LED 22F 1000 + T2», який був викрадений 11 грудня 2017 року біля 13 годин 00 хвилин із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та який переданий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, відповідно до його розписки. /а.к.п. 63 64, 65/.

Дані докази за кримінальним провадженням, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, так як вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, так як вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 за фактом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , яке мало місце 11 грудня 2017 року, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття та повне добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином проти власності. Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_7 , який посередньо характеризуються за місцем проживання, має низку судимостей, які не погашені у встановленому законом порядку, за вчинення як тяжких злочинів, так і злочинів середньої тяжкості проти власності. /а.к.п. 68 69/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При з`ясуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 , як просила це в судовому засіданні сторона захисту, міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, суд виходить з наступних обставин .

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону стороною захисту при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Наявність низки непогашених судимостей за вчинення як тяжких злочинів та і злочинів середньої тяжкості проти власності, за які обвинувачений ОСОБА_7 відбував покрання в місцях позбавлення волі, та знову вчинив тяжкий злочин проти власності, після відбуття покарання та звільнення з місця позбавлення волі умовно достроково в порядку ст. 81 КК України в жовтні 2016 року, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість скоєного злочину, його наслідки та інші обставини, врахувавши думку прокурора, який просив призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 без іспитового строку випробування, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі для даного виду покарання, встановленого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить також із змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, і на думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 /а.к.п. 88 89/, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 03 /трьох/ років позбавлення волі.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року до виконання після набрання ним законної сили, та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування призначеного основного покарання тримання його під вартою в установах попереднього ув`язнення з 17 березня 2018 року по 19 березня 2018 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: 22 дюймовий рідкокристалічний телевізор моделі «Bravis LED 22F 1000 + T2», який належить потерпілому ОСОБА_5 , який відповідно до його зберігальної розписки переданий йому на відповідальне зберігання залишити потерпілому ОСОБА_5 , як законному власнику даної речі. /а.к.п. 63 64, 65/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1