Справа №295/9851/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002571 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.11.2017 року вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2018 року близько 00 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Житомир, вул. Київська, 93, у приміщенні автовокзалу, помітив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який сидів в залі очікування та поряд якого лежав належний останньому рюкзак. В цей час, день та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаного рюкзаку та його вмісту, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, підійшов до ОСОБА_6 та познайомившись, вийшов разом із ним на вулицю, при цьому допомагав нести належний ОСОБА_6 рюкзак. Після чого, перебуваючи поблизу приміщення буд. АДРЕСА_2 , близько 00 години 45 хвилин, після того, як ОСОБА_6 відмовився слідувати разом із ОСОБА_9 та попросив віддати належний йому рюкзак із речами. ОСОБА_8 , розпочав втікати ігноруючи при цьому вимогу потерпілого зупинитись та утримуючи при собі належний ОСОБА_6 рюкзак із речами.

Таким чином, ОСОБА_8 , повторно викрав рюкзак, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходилися належні йому речі, а саме: грошові кошти у сумі 1000 гривень, купюрами 1 одиниця номіналом 500 гривень та 5 одиниць номіналом по 100 гривень та документи, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

В подальшому, ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно, місце вчинення злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд.

Одже, ОСОБА_8 повторно відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 1 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_4 , вчинив кримінально правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні вказаного вище злочину визнав повністю та дав покази, які відповідають вищевикладеному. Зазначив, що все що викладене у обвинувальному акті відповідає дійсності.

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2017 року ОСОБА_4 засуджено до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив вказаний тяжкий злочин в період іспитового строку, протягом 2-го кварталу 2018 року тричі притягувався до адміністративної відповідальності, що на думку суду свідчить, що він на шлях виправлення та перевиховання не став. За місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно висновку досудової доповіді Корольовського РВ філії ДУ "Центр пробації" від 05.10.2018 року виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк не можливе.

Враховуючи обставини справи, особу винуватого, ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставину що пом`якшуює покарання та відсутність обтяжуючих обставин, те що обвинувачений на обліках у лікаря-психіатра та наркологічному диспансері не перебуває, суд приходить до переконання про не можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 186 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст.71 КК України слід призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком.

Потерпілим цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На майно обвинуваченого в ході досудового розслідування арешт не накладався.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100 КПК України.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду від 20.11.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку покарання рахувати з 24.06.2018 року.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку день на день з 24.06.2018 року по час набрання вироком законної сили.

До набрання вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази:

- мобільний телефон "Нокіа", спортивну кофту синього кольору з довгими рукавами та капюшоном з логотипом "Nike", кошти у сумі 17 гривень, а саме: купюрами 1 одиниця номіналом 10 гривень, 1 одиниця номіналом 5 гривень, та 2 одиниці номіналом 1 гривня, - повернути обвинуваченому;

- кошти у сумі 1000 гривень , а саме: купюрами 1 одиниця номіналом 500 гривень, 5 одиниць номіналом по 100 гривень, рюкзак чорного кольору, - повернути ОСОБА_6 ;

- записи з камер відеоспостереження приміщення "Житомирський Автовокзал", що розташований за адресою м. Житомир, вул. Київська, 93 за 24.06.18,- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1