Єдиний унікальний номер 205/4550/18
Єдиний унікальний № 205/4550/18-к
Провадження № 1-кс/205/854/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання Прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.

Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, який зареєстрований та

проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

В С Т А Н О В И В:
06 липня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного покладено твердження про те, що у квітні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , який здійснює іншу допоміжну діяльність у сфері транспорту, з приводу митного оформлення автомобіля «Nissan Juke» WIN НОМЕР_1 . Під час розмови, ОСОБА_4 , маючи умисел на отримання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повідомив, що для розмитнення автомобіля необхідно сплатити офіційні платежі в бюджет та неофіційний платіж в сумі 300 доларів США в якості неправомірної вигоди працівникам Дніпропетровської митниці ДФС за не створення перешкод під час митного оформлення транспортного засобу. В разі відмови передати неправомірну вигоду працівникам митниці останні збільшать оціночну вартість автомобіля, в результаті чого буде збільшена сума офіційних платежів при митному оформленні. У зв`язку з погрозою збільшення вартості митного оформлення автомобіля ОСОБА_5 погодився на вимогу ОСОБА_4 про передачу неправомірної вигоди в сумі 300 доларів США, як умову розмитнення автомобіля «Nissan Juke» WIN НОМЕР_1 за не завищеними митними платежами. 04 липня 2018 року прокурором проведено огляд грошових коштів у сумі 100 доларів США та 7800 гривень, що належать заявнику ОСОБА_5 , у ході якого зафіксовано серії та номери купюр, та виготовлені їх фотокопії. 04.07.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи біля відділу митного оформлення №2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, 1о, передав ОСОБА_5 митну декларацію та повідомив про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 400 доларів США для подальшої передачі їх частини в сумі 300 доларів США працівникам митного посту «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС в якості неправомірної вигоди. 04.07.2018 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи біля відділу митного оформлення № 2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, 1о, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 100 доларів США та 7800 гривен в якості неправомірної вигоди за вплив на працівників відділу митного оформлення №2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС за не створення перешкод під час митного оформлення транспортного засобу.

04.07.2018 р. о 18 год. 13 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 100 доларів США та 7800 гривен отримані від ОСОБА_5 , при цьому серії та номери купюр співпадають із тими, що були оглянути раніше за участю ОСОБА_5 .

05.07.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор в судовому засіданні, посилався на необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є наявними ризики того, що може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконними способами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_4 має можливість впливати на заявника ОСОБА_5 , а саме: схилити до дачі завідомо неправдивих свідчень; знищити речі чи документи, до яких він має доступ та які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Крім того, досудовим розслідуванням до цього часу, ще не встановлено особу із числа співробітників відділу митного оформлення №2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці, із якою ОСОБА_4 спілкувався із приводу не створення перешкод під час митного оформлення транспортного засобу ОСОБА_5 . Таким чином, надання ОСОБА_4 можливості побачення та спілкування із цією особою може негативно вплинути на можливість встановлення об`єктивних обставин скоєння злочину чи унеможливити їх встановлення.

Захисник та підозрюваний проти задоволення вказаного клопотання заперечували в повному обсязі, посилаючись на відсутність обґрунтування прокурором ризиків щодо застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Просили суд застосувати до підозрюваного будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Згідно пункту 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, зокрема Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.04.2018 року, протоколу допиту свідка від 24.04.2018 року, протоколу допиту свідка від 05.07.2018 року, протоколу огляду речей та документів від 24.04.2018 року, протоколу огляду речей та документів від 04.07.2018 року, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає обґрунтованими і наведені прокурором у своєму клопотанні ризики того, що підозрювана особа може впливати на свідка кримінального правопорушення ОСОБА_5 , оскільки підозрюваний обізнаний щодо місця його проживання та проживання його дружини, має відповідні номери засобів зв`язку із таким свідком.
Однак в даному випадку, на думку слідчого судді прокурор доводячи наявність обґрунтованої підозри у сукупності з існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не надав слідчому судді переконливих доводів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Твердження того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказане підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, та сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та вагітна дружина, сам підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, що гарантує виконання покладених на нього процесуальні обов`язків та допомоги слідству.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що саме заборона цілодобово залишати житло, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та виключить можливість у підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, не підлягають застосуванню запобіжні заходи, такі як: порука, особисте зобов`язання, застава, виходячи з оцінки матеріального стану, тяжкості інкримінованого правопорушення, відсутності поручителів.
Згідно ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить право підозрюваного на свободу, та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Також слідчий судді вважає за необхідне одночасно із застосуваннямзапобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб покласти на підозрюваного передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки, зокрема: 1) прибувати до кабінету слідчого за вимогою слідчого, прокурора; 2) заборони підозрюваному залишати житло цілодобово; 3) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні клопотання Прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, відмовити.

2. Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 00 год. 05 хв. 03 вересня 2018 року, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

3. У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 1) прибувати до кабінету слідчого за вимогою слідчого, прокурора; 2) заборони підозрюваному залишати житло цілодобово; 3) утриматись від спілкування зі свідками, у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1