Справа № 545/3568/17
Провадження № 1-кп/545/86/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" серпня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000523 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудки Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, на утриманні малолітніх дітей не маючого, ветерана війни інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 близько 14:30 год. 30.05.2017 року, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки з ОСОБА_5 , наніс останній один удар стопою правої ноги по обличчю, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку та закритого перелому кісток носа, які згідно з висновком судово-медичного експерта №1298 від 26.09.2017 року кваліфікуються тільки у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав повністю, та пояснив, що тривалий час перебуває у неприязних відносинах з потерпілою та її сім`єю через незаконне утримання ними належної йому сільськогосподарської техніки. У той день, 30 травня 2017 року, близько 11-00 год., він повідомив службу «102» про те, що знайшов свою техніку у ОСОБА_5 . Близько 13-00 приїхали поліцейські, він зустрів та привів до своєї техніки, яка знаходилася на державній землі у дворі ОСОБА_6 . Вдома були лише діти, які комусь зателефонували і через деякий час приїхала ОСОБА_5 , яка відразу почала кричати і погрожувати порізати скати на колесах та заколоти його. Він застрибнув у кабіну трактора та взяв монтировку, яка лежала під сидінням, та змушений був захищатися. ОСОБА_5 схопила вила і ударила його тричі вилами по плечах та у груди, не даючи зачинити двері у тракторі. Він вирвав із її рук вила, а потерпіла продовжувала рватися до нього у кабіну. Тоді він, захищаючись, лівою ногою відштовхнув ОСОБА_5 , яка продовжувала бігати навколо трактора, перешкоджаючи їхати та погрожуючи порізати шини на тракторі та заколоти його. Вважає, що потерпіла його оговорила, оскільки він не міг їй спричинити будь-яких тілесних ушкоджень. Цивільний позов не визнав повністю, посилаючись на те, що у потерпілої ніяких ушкоджень не було, а медичну документацію вона сфальсифікувала.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі та їм суперечать.

Потерпіла ОСОБА_5 у суді підтвердила факт заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим за обставин, викладених вище. При цьому зазначила, що близько 14 год. 30.05.2018 року їй зателефонувала невістка та попросила поїхати до них додому та з`ясувати, що сталося, оскільки діти повідомили, що приїхали забирати техніку. Вона погодилася. Коли приїхала, на подвір`ї побачила ОСОБА_4 та двох поліцейських. Вона сказала ОСОБА_4 , щоб той залишив подвір`я. Між ними виникла сварка, під час якої обвинувачений сів у кабіну трактора, взяв монтировку та почав їй погрожувати. У відповідь вона схопила вила та направилась до трактора, вимагаючи у ОСОБА_4 , щоб той поїхав з двору. Коли вона підійшла ближче, обвинувачений відчинив двері, вихопив у неї з рук вила та викинув їх у бік та вдарив її ногою у ділянку перенісся. У зв`язку з отриманою травмою лікувалася на стаціонарі у неврологічному відділенні Полтавської ЦРЛ. Обвинувачений не відшкодував їй ні вартості ліків, ні моральної шкоди та не попросив вибачення, а продовжує її ображати. Цивільний позов підтримала повністю.

Побиття потерпілої обвинуваченою за вказаних вище обставин підтвердив в суді свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що разом з ОСОБА_8 були черговими поліцейськими та поїхали на виклик ОСОБА_4 у с. Клименки в обід 30 травня 2017 року. По приїзду на місце їх зустрів ОСОБА_4 , який приїхав на тракторі та намагався забрати з чийогось двору сільськогосподарський агрегат, вказуючи, що це його власність. Вони не дозволили та попросили надати документи на техніку. Вдома у цей час були діти, а через деякий час приїхала ОСОБА_5 , яка почала лаятись із ОСОБА_4 та вигонити його з подвір`я. Потім ОСОБА_5 схопила вила і біля трактора між нею та ОСОБА_4 виник конфлікт. Боярський сів у трактор, а ОСОБА_9 підбігла до трактора зі словами «Я проколю шини». Будь-яких погроз щодо нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень вона не висловлювала. Він вихопив у неї з рук вила, а вона побігла до трактора і відчинила двері. У цей час ОСОБА_10 ударив її ногою у обличчя у неї пішла з носа кров. У руках Боярського він бачив предмет, схожий на «фомку».

Свідок ОСОБА_8 надав аналогічні показання.

Також вина обвинуваченого повністю підтверджується:
-даними додаткового висновку судово-медичної експертизи № 1298 від 26.09.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку та закритого перелому кісток носу, які утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини, в тому числі і у взутті, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто нехарактерні для утворення при падінні, від однократної дії травмуючого фактору та, можливо, у строк і за обставин, на які посилається підекспертна ОСОБА_12 , та кваліфікуються тільки у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику даних тілесних ушкоджень, вважає, що в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 знаходилась у вертикальному положенні та передньою частиною тулуба(обличчям) до нападника (а.с.143-144);
-даними додаткового висновку судово-медичної експертизи № 1347 від 10.10.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку та закритого перелому кісток носу, які утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини, в тому числі і у взутті, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто не характерні для утворення при падінні, від однократної дії травмуючого фактору та, можливо, у строк і за обставин, на які посилається підекспертна ОСОБА_12 та кваліфікуються тільки у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Покази потерпілої ОСОБА_5 , дані нею 05.10.2017 року під час проведення слідчого експерименту за її участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи(а.с.136-137);
-даними протоколу слідчого експерименту з додатками від 05.10.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , згідно з яким остання продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 що, відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи №1347 від 10.10.2017 року, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи(а.с.136-137, 138-142);
Суд вважає вину ОСОБА_4 повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд критично оцінює посилання обвинуваченого щодо заподіяння ним потерпілій удару у процесі самозахисту, оскільки існувала загроза його життю з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Наведені теоретичні положення свідчать, що стан необхідної оборони виникає лише за наявності для неї підстави, зокрема, вчинення суспільно небезпечного посягання, що викликає у того, хто захищається, необхідність у його негайному відверненні чи припиненні шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди.

Так, посилання обвинуваченого на те, що він безпосередньо перед нанесенням удару вихопив із рук потерпілої вила, якими вона перед цим нанесла декілька ударів, не підтверджені будь-якими об`єктивними доказами. Більш того, з показів потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що будь-яких ударів потерпіла ОСОБА_4 не заподіювала; її погрози були спрямовані на те, щоб змусити ОСОБА_4 залишити територію домогосподарства та стосувалися пошкодження майна, а не заподіяння шкоди його життю чи здоров`ю. Окрім того, свідки вказують на те, що у той момент, коли потерпіла підбігла до трактора, вил у неї в руках вже не було, оскільки їх перед цим забрав свідок ОСОБА_7 .

При цьому свідки та потерпіла вказують на наявність у руках обвинуваченого монтировки, яку той міг застосувати на наявності реальної загрози його життю чи здоров`ю.

Також суд враховує і ту обставину, що події відбувалася у присутності працівників поліції, і це усвідомлював обвинувачений, оскільки у разі реальної загрози його життю чи здоров`ю він міг розраховувати на захист з їхнього боку.

Будь-які об`єктивні докази щодо спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 відсутні.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 не перебував у стані необхідної оборони, оскільки не було реальної загрози його життю та здоров`ю, що не створювало невідкладної необхідності у заподіянні потерпілій шкоди.

Посилання обвинуваченого на висновок судово-медичної експертизи № 742 від 30.06.2017 року, який був закінчений без виконання у зв`язку з ненаданням у визначений строк медичної документації ОСОБА_11 (а.с.133-135) як на доказ відсутності у потерпілої тілесних ушкоджень, спростовується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , самої потерпілої, даними додаткових висновків судово-медичних експертиз № 1298 від 26.09.2017 року та № 1347 від 10.10.2017 року, оскільки експертиза не була проведена з формальних причин, що не виключає саму подію злочину та спричинені наслідки.
Також безпідставними вважає суд і твердження обвинуваченого щодо відсутності у потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень, що зафіксовано експертом у висновку за № 742 від 30.06.2017 року, оскільки характер спричинених їй тілесних ушкоджень(закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку та закритого перелому кісток носу) не обов`язково повинен мати візуальні прояви.
Таким чином, заперечення обвинуваченого не спростовують висновків суду щодо доведеності його вини у інкримінованому йому злочині.
Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує, що вчинене обвинуваченим правопорушення є невеликої тяжкості; за місцем проживання характеризується позитивно; є ветераном війни та інвалідом Ш групи; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; відсутні обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. З урахуванням положень статті 65 КК України, матеріалів досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі санкції статті.

Обвинувачений примусового лікування не потребує.

Речових доказів і судових витрат по справі немає.

До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

По справі потерпілою заявлений цивільний позов про відшкодування завданої їй матеріальної шкоди на суму 1811 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд керується статтями 128-129 КПК України, статтями 23, 1166, 1167 та 1190 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи із доведеності вини обвинуваченого, суд вважає цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованим частково, а саме: витрати на лікування підлягають відшкодуванню у межах заявлених вимог у сумі 640 грн. за проведення СКТ головного мозку, які підтверджені доданим до позовної заяви розрахунком за №84677 від 31.05.2017 року та необхідність призначення якого зазначена у висновках судово-медичних експертиз. Разом з тим, копії чеків на придбання ліків не можуть братись судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують факт призначення їх лікарем саме у зв`язку з отриманою травмою внаслідок кримінального правопорушення.

Тому у цій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

Суд також вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення вона зазнала інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, була завдана шкода її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме 5 000 грн.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України,

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(850 грн.).

Цивільний позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 640 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди, всього 5640 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1