Номер провадження: 11-кп/785/769/18
Номер справи місцевого суду: 509/2873/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.04.2018 року, якою провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючий в цивільних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 24.10.2014 року, близько 22:00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_3 , почувши шум в квартирі, яка розташована на поверх вище, власником якої являється ОСОБА_9 , з метою припинення шуму, подзвонив в двері квартири АДРЕСА_4 .

В цей час, в квартирі АДРЕСА_5 знаходилися власник квартири - ОСОБА_9 та його товариш ОСОБА_10 .

Коли у вхідні двері подзвонили, ОСОБА_9 відкрив їх, а ОСОБА_7 разом із невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, увірвавшись до квартири, умисно наніс удар рукою в область обличчя ОСОБА_8 , який від спричинених ударів упав на підлогу. Не зупинившись на цьому, ОСОБА_7 , разом із невстановленими особами, продовжував наносити тілесні ушкодження ногами по всьому тілу ОСОБА_11 , які згідно висновку судово-медичної експертизи №582 від 24.03.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 разом із невстановленими слідством особами, 06.12.2014 року, близько 22 год., під приводом припинити шум, який поширювався з квартири АДРЕСА_6 , знову піднялися до вищевказаної квартири, в якій на той час знаходився власник - ОСОБА_9 та його товариш - ОСОБА_12 .

З метою спричинення легких тілесних ушкоджень своєму сусідові ОСОБА_9 , ОСОБА_7 разом із невстановленими особами, увірвавшись до квартири, нанесли останньому удар рукою в область обличчя, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, який згідно судово-медичної експертизи № 581 від 24.03.2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

26.06.2015 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України був направлений до суду.

10.04.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.04.2018 року задоволено клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження - закрито на підставі ст. 49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, потерпілим ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність рішення суду, оскільки місцевим судом під час розгляду клопотання прокурора не було вирішено питання щодо встановлення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушення.

Крім того, в обґрунтування своїх доводів потерпілий зазначає, що під час розгляду клопотання, судом не була прийнята до уваги ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.11.2017 року, в якій апеляційний суд висловив думку щодо необхідності визначення районним судом винуватості обвинуваченого під час закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпілий просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області скасувати, винести нову ухвалу, якою вирішити питання щодо винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та просили скасувати ухвалу місцевого суду; обвинуваченого та прокурора, які заперечували проти апеляційної скарги потерпілого; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Параграфом 2 Глави 24 КПК України передбачений порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також положеннями ст.288 КПК України, визначений порядок розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності, частини 2 та 3 яких передбачають з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Переглядаючи оскаржуване рішення, апеляційний суд приходить до висновку про його законність та обґрунтованість, з огляду на таке.

Посилання потерпілого в апеляційній скарзі на обов`язковість визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованому йому злочині, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, потерпілий в своїй апеляційній скарзі, обґрунтовуючи її доводи, посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року, в якій роз`яснювався порядок вирішення питань, пов`язаних із звільненням від кримінальної відповідальності під час попереднього судового засідання, що було передбачено Кримінально-процесуальним Кодексом України в редакції 1960 року, який втратив чинність, але відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України (в ред.2012 року) така стадія кримінального процесу, як попереднє судове засідання відсутня. Водночас положення ст.314 КПК України (в ред.2012 року), якими регламентований порядок проведення підготовчого судового засідання, під час якого в розпорядженні суду є тільки обвинувальний акт, на підставі аналізу якого суд позбавлений можливості переконатися в доведеності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки не має права досліджувати докази по справі, та уповноважений прийняти вичерпний перелік рішень, визначених в ч.3 ст.314 КПК України.

Разом з цим, згідно положень ст.ст. 286, 314 КПК України (в ред.2012 року), якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та прийняти відповідне рішення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.288, ч.3 ст.314 КПК України (в ред.2012 року), в підготовчому судовому засіданні, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням наведених вимог закону, районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та закрив кримінальне провадження щодо нього за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.1 ст.286 КК України, та на законних підставах звільнив останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
При цьому, доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 про незаконність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, оскільки в резолютивній частині суд не зазначив про визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, також є безпідставними, оскільки вказівка в резолютивній частині постанови районного суду про закриття справи на підставі ст.49 КК України з одночасним визнанням вини особи у вчиненні злочину, є взаємовиключними рішеннями з огляду на те, що винність особи у вчиненні злочину може бути встановлена в резолютивній частині рішення суду у виді вироку.

Визнання особи винною у вчиненні злочину є необхідною умовою для звільнення особи від покарання чи відбування покарання, але не є обов`язковою при звільненні особи від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.
Апеляційний суд звертає увагу потерпілого, що закриття кримінального провадження, у разі наявності у нього претензій матеріального та морального характеру, не позбавляє потерпілого права звернутися із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
Крім того, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідності є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим потребує обов`язкової згоди на це обвинуваченого, яку ОСОБА_7 надав місцевому суду, про що підтвердив у апеляційній інстанції.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.04.2018 року відносно ОСОБА_7 , якою було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4