У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"14" липня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006668 від 12.07.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Красний Луч, Луганської області, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

14 липня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 22 годині 30 хвилин перебували між лінією 24 та 25, за адресою: м. Київ, вул. Садова, Русанівські Сади, де побачили раніше невідомого їм гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого вони помітили дві пляшки пива та грошові кошти купюрами номіналом по 200 гривень.

В цей час у ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, а саме грошових коштів, що належать, ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, і маючи на меті незаконне збагачення, попередньо розпределивши злочинні ролі між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підбігли ззаду до ОСОБА_8 та застосували до нього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні останньому тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи грошовими коштами в суммі 3000 гривень, а саме купюрами номіналом по 200 гривень кожна в кількості 15 шт, та мобільним телефоном марки «Самсунг S-4 міні» заявленою вартістю 2000 гривень, які знаходилися в кишенях джинсів потерпілого.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальної шкоди на загальну суму 5000 гривень.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.186 КК України.

12 липня 2018 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України після вчинення кримінального правопорушення.

13 липня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом поліцейських ППОП №1 ГУНП в м. Києві, протоколом проведеного огляду місця події від 12.07.2018 в період часу з 23 год. 45 хв. по 00 год. 20 хв., протоколом проведеного обшуку від 13.07.2018 в період часу з 01 год. 37 хв. по 01 год. 44 хв., протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності та вилученими речовими доказами.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0006668 від 12.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.

Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 09 вересня 2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: