Справа № 191/2470/18
Провадження № 1-кп/191/173/18
У Х В А Л А

25 липня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду кримінальне провадження відносно обвинуваченого:
ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за №0000724, у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися і не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження прийшов до наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Суд не вбачає підстав для зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу на менш суворий, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має постійного місця проживання, а тому може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати здійсненню правосуддя.
З урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, думки прокурора, та інших учасників процесу, а також, вбачаючи ризики, викладені в ст.177 КПК України, та з урахуванням вимог п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою до 60 календарних днів, тобто до 22 вересня 2018 року включно.
Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, пов`язаного із погрозою застосування насильства, а саме: завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 314, 334 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 22 вересня 2018 року включно.

Вручити копію ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_6