Дата документу Справа № 336/1506/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1506/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/1226/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003283 від 10 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про скасування арешту майна, скасовано арешт майна, яке належить ОСОБА_8 : будівлю КПП літ А-2, склади літ Б.В.Г.Д, компресорну літ Е, гараж літ Ж, споруду лабораторії літ 3-2, цех по виробництву технічних мастил і змазок літ К, адміністративна будівлю літ Л, навіси П.О, вбиральню літ Н, об`єкт житлової нерухомості Ні за адресою: АДРЕСА_1 , з 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є суб`єктами даної кримінальної справи, органи досудового розслідування до теперішнього часу з 04 вересня 2015 року не встановили статус заявників у даній кримінальній справі, а накладений арешт порушує їх права на майно, яким вони позбавлені можливості розпоряджатися належним чином.
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що по вказаному провадженню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до вимог чинного КПК України, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, не повідомлялось. Під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0003283 слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 не подавалось клопотання до суду про арешт вищевказаного майна в порядку ст.ст.171, 172, 173 КПК України та судом не розглядалось. Положення розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року. Статтею 234 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті. При цьому, згідно з вимогами ст.ст.126, 214, 324 КПК України, в редакції 1960 року, прийняття рішення про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову, накладення арешту на майно, долю майна, описаного для забезпечення цивільного позову, належить до повноважень та компетенції слідчого при закритті кримінальної справи або суду при постановленні вироку, а також скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпадає потреба. Відтак, передбачений ст.174 діючого КПК України порядок скасування арешту не поширюється на те майно, на яке накладено арешт вищевказаною постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 від 22 квітня 2010 року. Таким чином, прокурор вважає, що слідчий суддя з порушенням вимог п.9 розділу XI «Перехідні положення», безпідставно в порядку ст.ст.170-174 КПК України розглянув та задовольнив клопотання про скасування арешту на майно, накладеного 22 квітня 2010 року постановою слідчого в порядку КПК України в редакції 1960 року.
Згідно з ухвалою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено 22 квітня 2010 року слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізької області ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді; прокурора та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

11 липня 2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, в порядку ст.174 КПК України, з клопотанням про скасування арешту майна, яке належить ОСОБА_8 , а саме: будівлі КПП літ А-2, складів літ Б.В.Г.Д, компресорної літ Е, гараж літ Ж, споруди лабораторії літ 3-2, цеху по виробництву технічних мастил і змазок літ К, адміністративної будівлі літ Л, навісів П.О, вбиральні літ Н, об`єкту житлової нерухомості Ні за адресою АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , з 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 . Зазначений арешт був накладений постановою слідчого Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 від 22 квітня 2010 року в порядку ст.126 КПК України 1960 року.
Скасовуючи арешт майна суддя послався на те, що заявники не є суб`єктами даної кримінальної справи, а органи досудового розслідування до теперішнього часу не встановили їх статус у даній кримінальній справі та накладений арешт порушує їх права на майно, яким вони позбавлені можливості розпоряджатися.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може, через наступне.

Згідно з вимогами ст.126 КПК України 1960 року, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Відповідно до пункту 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, оскільки арешт на майно ОСОБА_8 був накладений слідчим в порядку КПК України 1960 року, відповідно до «Перехідних положень» діючого КПК України, цей арешт може бути скасований лише у порядку, передбаченому КПК України 1960 року, на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею помилково застосовано положення ст.174 чинного КПК України, оскільки, виходячи з системного аналізу вимог кримінального процесуального законодавства, слідчим суддею може розглядатись питання щодо скасування арешту майна, накладеного в порядку, передбаченому ст.ст.170-173 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розгляд клопотань про скасування арешту майна, який було накладено в порядку КПК України 1960 року, не входить до повноважень слідчого судді.
За таких обставин, оскаржувана ухвала, як прийнята без врахування положень пункту 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо прийняття клопотання до розгляду.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про скасування арешту майна, скасовано арешт майна, яке належить ОСОБА_8 : будівлю КПП літ А-2, склади літ Б.В.Г.Д,, компресорну літ Е, гараж літ Ж, споруду лабораторії літ 3-2, цех по виробництву технічних мастил і змазок літ К, адміністративна будівля літ Л, навіси П.О, вбиральня літ Н, об`єкт житлової нерухомості Ні за адресою АДРЕСА_1 , з 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 , скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо прийняття клопотання до розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4