АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1709/17 Справа № 206/3916/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
25.09.2008 року вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;

26.07.2011 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі з не відбутою частиною покарання 1 рік 1 місяць 24 днів, судимість у законному порядку не знята та не погашена;

15.01.2014 року вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, судимість у законному порядку не знята та не погашена;

10.12.2014 року вироком Крюковського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 289. ст.ст. 69, 71, 72 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації особистого майна, згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 15.01.2014 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На вищевказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, з якої вбачається, що він просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України в ухвалі прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 18.04.2018 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень, та прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною працею та зразковою поведінкою не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За час відбування покарання в Ігренському виправному центрі Дніпропетровської області № 133 засуджений ОСОБА_7 знаходиться з 06 вересня 2016 року. Має два заохочення, та два стягнення, одне з яких погашене за плином часу, одне зняте в законодавчому порядку.

Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС № 4 установи ІВЦ Дніпропетровської області № 133, за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, вимоги відбування покарання у виді обмеження волі виконує, працевлаштований на контрагентському об`єкті «ЖБК», до роботи ставиться добре, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, дотримується санітарно-гігієнічних норм, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про становлення його на шлях виправлення, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від - 02 серпня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: