Справа № 473/2474/17
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
15.11.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Арбузинського районного суду в смт. Арбузинка питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000110 від 22.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні в порядку ч.3 ст. 331 КПК України колегією суддів було поставлено на обговорення учасників судового провадження питання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід відносно них було продовжено ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2017 року до 24 листопада 2017 року включно.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, ризики, встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Підставами вважати, що він може переховуватись від суду є те, що він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, розуміє наслідки скоєного та міру відповідальності за це, а тому може виїхати за межі України чи на непідконтрольні Україні території.

Крім того, продовжує існувати ризик, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків шляхом залякування та погроз чи на інших спільників вчинення злочину, узгоджуючи з ними покази, з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, створюючи штучні перешкоди, які можуть вплинути на строки розгляду справи.

Ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень не відпав, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а зараз знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, що вказує на його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечили проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в свою чергу ОСОБА_6 подав суду письмове клопотання про зміну виду запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Так, його клопотання обґрунтоване тим, що потерпілий ОСОБА_11 під час допиту в судовому засіданні впевнено заявив про непричетність обвинувачених до скоєння відносно нього злочину, знайшов належні йому телефон і ТВ-тюнер та претензій до них не має, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри. Крім того, вказані прокурором ризики є припущеннями.

Вказує, що він має місце реєстрації, соціально адаптований та доглядає за особою, яка потребує піклування.

Крім того, просив суд врахувати, що з настанням холодів його стан здоров`я погіршився, а умови тримання в СІЗО та ІТТ № 2 Братського ВП ГУНП в Миколаївській області є неналежними.

Просив суд обрати йому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім цього, в судовому засіданні прокурор погодився з необхідністю продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, ризики, встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу не зменшились і не відпали. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому ОСОБА_7 може переховуватись від суду, так як вже перебував у розшуку в рамках даного кримінального провадження; незаконно впливати на свідків шляхом залякування та погроз, або ж на інших спільників з метою уникнення від кримінальної відповідальності; вчинити інші кримінальні правопорушення, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на строки розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники заперечили проти продовження строку дії обраного запобіжного заходу, просили суд змінити його, мотивуючи тим, що ризики, встановлені при обранні та продовженні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відпали, оскільки потерпілий допитаний в судовому засіданні, інші ризики прокурором не доведені належним чином, на даний час ОСОБА_7 не судимий в силу ст. 89 КК України, хворіє і потребує лікування, про що в матеріалах справи маються відповідні довідки.

Обвинувачений ОСОБА_7 додатково пояснив суду, що він має постійне місце проживання, обробляє земельну ділянку, а тому переховуватись від суду наміру не має.

З`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши обґрунтованість їх доводів, колегія суддів приходить до такого.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За правилами ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2017 року слідує, що запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_6 під вартою було йому обрано з урахуванням того, що всі особи, причетні до вчинення злочину ще не затримані, є ризик того, що підозрюваний може заважати кримінальному провадженню шляхом поінформування вказаних осіб, штучного створення алібі або інших доказів щодо своєї непричетності, а також впливати на свідків та вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні злочинів в період іспитового строку.
Вказаний вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 було продовжено ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з урахуванням того, що ризик перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні не зменшився, а збільшився.
При обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 були об`єктивно дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону, а тому не піддаючи рішення слідчих суддів сумніву та не порушуючи принцип правової визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що на дайни час об`єктивні обставини, встановлені слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу, не є спростованими.
На даний час провадження перебуває на стадії судового слідства, не допитані свідки обвинувачення, а тому ризик впливати на свідків не відпав.
При цьому ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень триває з урахуванням даних про притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
Обговорюючи питання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів виходила з того, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не доцільно застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, визначені ухвалами слідчого судді не зникли, з урахуванням вищевикладеного, свідки в рамках даного кримінального провадження судом не допитані.
Крім того, самі по собі факти догляду за особою похилого віку, відсутність належних умов утримання у СІЗО та ІТТ, та погіршення стану здоров`я у зв`язку з настанням холодів не можуть бути достатніми підставами для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки суд робить висновки про необхідність продовження дії запобіжного заходу чи його зміни виключно з підстав існування ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України.
Можливість застосування застави чи особистої поруки відносно ОСОБА_6 в судовому засіданні не доведена.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не є співмірним встановленим ризикам та тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, а тому не може гарантувати належної поведінки обвинуваченого.
З огляду на таке, колегія суддів вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під ватрою, а в задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисники також заперечили проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
ОСОБА_7 пояснив суду, що наміру переховуватись від суду не має, оскільки в нього є постійне місце проживання, він обробляє земельну ділянку, а тому просив змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись, окрім вищенаведеного, на неналежні умови утримання в СІЗО та ІТТ.
Обговорюючи питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути застосований в даному випадку, так як встановлені ризи є такими, що тривають. Доказів про наявність сім`ї у ОСОБА_7 суду надано не було, а рекомендація про послідуюче обстеження та лікування за місцем проживання згідно довідки Погребищенської районної лікарні Вінницької області не є підставою для застосування домашнього арешту та не свідчить про неможливість ОСОБА_7 утримуватись під вартою.
Можливості застосування застави чи поруки відносно обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів в ході судового розгляду не встановила.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не взмозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, є таким, що не співмірний встановленим ризикам, а тому не може бути застосований відносно ОСОБА_7 , оскільки останній, як становив суд, вже обирався запобіжний захід у виді застави ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, однак вказану ухвалу в частині обов`язку внести кошти не виконав, був оголошений в розшук, а 16 червня 2017 року ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою.
За таких обставин, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів на даному етапі не встановила.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватрою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , більш м`які запобіжні заходи не здатні гарантувати їх належну поведінку, а тому дію запобіжного заходу слід продовжити до 19 січня 2017 року включно як відносно ОСОБА_6 , так і відносно ОСОБА_7 .
Приймаючи таке рішення, колегія суддів виходила із того, що строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою спливає 24 листопада 2017 року, а тому продовження запобіжного заходу не більше ніж на шістдесят днів, починаючи від цієї дати, не суперечить закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вознесенськ, Миколаївської області, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.01.2017 року, продовжити до 19 січня 2018 року включно.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.01.2017 року, продовжити до 19 січня 2018 року включно.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну виду запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3