АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2815/17 Номер провадження 11-кп/786/842/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 14 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецьк, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з неповною середньою освітою, неодруженому, засудженому вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 21 березня 2012 року за ч.1 ст.115, ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України на 8 років 1 місяць позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 21 березня 2012 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання має 14 стягнень та лише 5 заохочень. Крім того, згідно з висновком комісії виправної колонії від 1 червня 2016 року, засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України в зв`язку з недоведеністю його виправлення.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання має заохочення, закінчив навчальний центр при установі, працевлаштований на виробництві, приймає активну участь у благоустрої та суспільному житті колективу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку представника виправної колонії, який вважав, що ОСОБА_8 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого є непереконливими.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 за час перебування в Артемівській установі виконання покарань №6 характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

З 26 липня 2012 року ОСОБА_8 відбував покарання в Державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)», де на початку строку відбування покарання характеризувався незадовільно. За час перебування у вказаній установі засуджений хоча і мав 4 заохочення, проте на нього було накладено 13 стягнень, що свідчить про нестабільність його поведінки (а.о.с.139)

З 14 жовтня 2015 року ОСОБА_8 відбуває покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)».

За цей час засуджений має лише одне заохочення, яке застосовано до нього 11 червня 2017 року, тобто незадовго до подання клопотання до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с.8).
Відповідно до характеристики, затвердженої в.о. начальника виправної колонії, засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо, на початку строку перебування в установі допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього було накладено стягнення. На даний час не працевлаштований, на заходи виховного характеру реагує задовільно, проте належних висновків для себе не робить. Чітких намірів та планів на подальше життя після звільнення з установи виконання покарань не будує (а.с.7).

Рішенням комісії виправної колонії та спостережної комісії Крюківського районного виконавчого комітету м. Кременчук Полтавської області від 23 травня 2016 року було відмовлено засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення (а.о.с.176).
Крім того, рішенням комісії виправної колонії та спостережної комісії Крюківського районного виконавчого комітету м. Кременчук Полтавської області від 1 червня 2016 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання з огляду на те, що останній не довів своє виправлення (а.о.с.181).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 14 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4