Справа № 562/4539/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2018 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиниго реєстру досудових розслідувань за № 0000732 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого останній раз 03.03.2017 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим, 03.03.2017 року Здолбунівським районним судом за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 , 29.10.2017 року, приблизно о 11 год. 00 хв. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 та усвідомлюючи те, що його дії помічені продавцем ОСОБА_6 , з шухляди де зберігалися грошові кошти, відкрито викрав кошти в сумі 1087 грн. 00 коп., чим спричинив для потерпілої приватного підприємця ОСОБА_7 майнову шкоду на вище вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину не визнав та пояснив, що 29.10.2017 року приблизно об 10.30 год. він покинув місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та попрямував до продуктового ринку, за адресою м. Здолбунів. вул. 8-го Березня, де спільно із своїм батьком та сусідом вживав алкоголь, так на трьох було розпито 250 мл. горілки. Після цього, приблизно о 11 годині він попрямував до магазину «Вишенька» разом із своїм товаришем, прізвище та ім`я не зазначив. Товариш залишився чекати ззовні на сходах, сам ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину. Чи були у магазині сторонні особи окрім продавця ОСОБА_6 точно зазначити не може. Зайшовши у магазин він сказав : " Доброго дня, налийте нам будь-ласка" і після цього почав сперечатися із продавцем, оскільки остання йому відмовила й сказала що нема. Відмову продавця налити йому алкоголь пов`язує із тим, що він вже був не в тому стані. Не пам`ятає чи розкидував продукти харчування, однак зазначив, що міг побити вітрину із жувальними гумками та запальничками, оскільки він її скинув, пояснюючи у судовому засіданні свої дії тим, що продавець відмовила йому налити горілку. Зазначив, що грошей у магазині він не брав, а за прилавок заходив тому, що там є холодильник, в якому зберігається горілка. Свою поведінку охарактеризував, як «стандартний п`яний дебош». Чи зустрів він когось на виході з магазину, коли покидав приміщення, пригадати не може, при цьому зазначивши, що товариша, з яким він прийшов, на вулиці вже не було, оскільки той мабуть почув сварку і втік. Після цього, він повернувся до продуктового ринку, за адресою м.Здолбунів. вул. 8-го Березня, де продовжив розпивати спиртні напої. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що неодноразово брав у борг в магазині спиртні напої й цигарки та мав там заборгованість приблизно 900 грн., яка склалася на протязі року. Просив суд суворо не карати, обіцяючи, що у майбутньому таке більше не повториться.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його вина підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , показала, що вона є фізичною особою підприємцем, та є суборендарем приміщення магазину «Вишенька», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному магазин продаються продукти харчування, крім того цигарки та алкогольні напої. Другим суборендарем є ОСОБА_8 . У вказаному магазині працює два продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Магазин працює з 08.00 до 22.00 год. 28.10.2017 року в магазині працювала продавець ОСОБА_6 , яка після закінчення зміни перетелефонувала та повідомила, що виручка за день приблизно 1000 грн., точну суму не пам`ятає та залишає її у магазині. Наступного дня, 29.10.2017 року приблизно о 11.30 год. цей же продавець повідомила, що чоловік на ім`я ОСОБА_10 , пошкодив продуктову вітрину, викрав гроші, розбив термінал, у зв`язку з чим, вона викликала поліцію. Після чого, ОСОБА_7 приїхала до магазину, викликала другого продавця та іншого співорендаря й була проведена інвентаризація. Зазначила, що вказані кошти, які були заявлені за результатами проведеної інвентаризації в розмірі 1087 грн. належали їй. Претензій матеріального та морального характеру потерпіла до обвинуваченого на сьогоднішній день не має, визначення виду та міри покарання обвинуваченому покладає на суд.
Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , показала, що працює продавцем у магазині «Вишенька» впродовж останніх 3 місяців. 29.10.2017 року перебувала за місцем своєї роботи, так як була її зміна. Приблизно о 11.00 год. в приміщенні магазину перебував чоловік-покупець та забіг чоловік на ім`я ОСОБА_10 , якого вона знає, оскільки той часто приходив до магазину за покупками. Перший чоловік пішов з магазину, відмовившись залишитись, після того як побачив ОСОБА_4 , вона залишилась один на один із обвинуваченим. ОСОБА_10 відразу почав кричати що «Я вас тут наторгую». Після цього, ОСОБА_4 почав розмахувати руками, перевернув вітрину із солодощами та розбив вітрину, де лежали жувальні гумки. Потім ОСОБА_4 повернувся до виходу, вона послідувала за ним, щоб закрити магазин, однак він відштовхнув її до холодильників які стоять при вході до магазину, вона впала, при цьому він розбив її мобільний телефон і попрямував до стійки де в шухляді зберігалися гроші. Гроші він зібрав в кулак і попрямував на вихід. Під час того, як він виходив з приміщення, до магазину зайшла ОСОБА_11 . З телефону останньої викликалися працівники поліції. ОСОБА_11 перебувала разом із нею до приїзду працівників поліції, після чого надала пояснення та покинула приміщення магазину. Того ж дня продажі вже не здійснювалися. Була проведена разом із власниками та іншим продавцем інвентаризація. В магазині знаходилися гроші, а саме виторг за попередній день, десь приблизно 700 грн та гроші, які були виручені за 29.10.2017 приблизно 300 грн. Купюри були різним номіналом двійки, п`ятірки, десятки, також були п`ятдесятки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , показала, що працює у м. Здолбунів у магазині «PROSTOR» продавцем консультантом та проживає у м. Здолбунів, за адресою АДРЕСА_3 . Магазин «Вишенька» знаходиться знизу під її квартирою. Зазначила, що на прикінці осені 2017 року, ближче до зими, в обідню пору вирішила вийти в магазин та придбати каву. Перед виходом почула звук схожий до биття скла. Після чого спустилася до магазину де при вході, в дверях, їй на зустріч швидко виходив чоловік, якого особисто вона не знає, але бачила оскільки він проживає у сусідньому будинку та відвідує даний магазин. Коли вона зайшла до приміщення магазину, то побачила продавця ОСОБА_6 , інших осіб в магазині не було, на підлозі валялися цукерки та була розбита вітрина де стояли жувальні гумки. Продавець ОСОБА_6 попросила з її телефону викликати поліцію, оскільки телефон останньої розбив ОСОБА_4 Повідомила, що вона перебувала у магазині разом із продавцем до приїзду поліції. Магазин був зачинений, жодної торгівельної діяльності не здійснювалося, до приїзду поліції ніхто в магазині не прибрав. Після приїзду поліції вона надала пояснення.

Також судом в судовому засіданні були безпосередньо досліджені наступні докази, а саме:

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.10.2017 року, де встановлено обставини при яких вчинено кримінальне правопорушення, особу яка може бути причетна до вчинення, а саме ОСОБА_4 та очевидця події ОСОБА_12 ;

- заява про надання дозволу на проведення огляду приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , в приміщенні магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу, де за допомогою фотозйомки зафіксовано зовнішній вигляд магазину та внутрішнього приміщення від 29.10.2017 року;

- реєстраційне посвідчення фізичної особи підприємця, виданого на ОСОБА_8 , договір оренди приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2 , укладений ОСОБА_8 , копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи пфдприємця, виданого для ОСОБА_7 та договір суборенди приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- акт інвентаризації від 29.10.2017 року складений ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 , а також продавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.10.2017 року, де свідок ОСОБА_12 впізнала особу під номером 3, як особу яка 29.10.2017 року вибігала з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Особою під номером 3 виявився ОСОБА_4 ;

- протокол проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 від 10.11.2017 року з фототаблицями, у ході якого свідок показала яким чином відбувалися події 29.10.2017 року та яким чином ОСОБА_4 викрадав гроші;

- протокол затримання ОСОБА_4 від 29.10.2017 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.10.2017 року, де свідок ОСОБА_6 впізнала особу під номером 3, як особу яка 29.10.2017 року вибігала з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Особою під номером 3 виявився ОСОБА_4 ;

- висновок судово-медичної експертизи №268-263/17 від 13.11.2017 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення усвідомлював свої дії, не перебував у тимчасово-хворобливому стані, не потребує застосування примусових заходів виховного характеру.

Крім того, в судовому засіданні надано пояснення матір`ю обвинуваченого ОСОБА_13 , яка в міру своїх релігійних переконань відмовилась надавати суду присягу та підписувати її текст, що унеможливлює долучити вказаний документ до матеріалів справи. Так, ОСОБА_13 повідомила, що її син ОСОБА_4 після повернення із несення військової служби в зоні проведення АТО досить змінився та почав вживати алкогольні напої. На передодні 28.10.2017 року він разом із батьком святкували день народження її доньки. 29.10.2017 року ОСОБА_4 прокинувся пізніше ніж зазвичай та приблизно в 10.30 год. покинув приміщення квартири. Вважає, що він пішов похмелятися разом із батьком на ринок. Через певний період часу він повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, в збудженому стані, почав сваритися, перевернув вазона і пішов знову кудись, а через деякий період часу додому прийшли працівники поліції.

Одночасно, визнати пояснення ОСОБА_13 як покази свідка не вбачається за можливе, оскільки із вказаною особою не виконано вимог ст. 352 КПК України, а тому її пояснення суд до уваги не бере.

Користуючись своїм процесуальним правом, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 під час дослідження доказів у справі подав до суду письмові клопотання про визнання доказів недопустимими.

Так захисник клопоче перед судом про визнання недопустимим Акту документальної ревізії матеріальних цінностей, посилаючись на недотримання вимог Наказу міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань».

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним кодексом (ч. 1 ст. 86 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої статті 87 КПК України дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Разом з тим, захисник посилається на нормативно-правовий акт, який застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності.

На сьогодні відсутні нормативні вказівки щодо порядку організації, строків, вимог до документального оформлення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей для фізичних осіб підприємців.

Тому доводи захисника, щодо неналежного проведення інвентаризації є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого в судовому засіданні, розглядаючи це як спосіб захисту останнього, обумовленого спробою уникнути кримінальної відповідальності, що повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні вищезазначеними доказами у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 186 КК України, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його ставлення до скоєного.

Злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, перебуває на обліку у поліції як домашній насильник, на обліку в лікарів психіатра, нарколога не перебуває. Суд також враховує позитивні характеристики надані з ГО «Рівненська міська Українська народна самооборона» та те, що обвинувачений згідно посвідчення від 02.11.2015 року серії НОМЕР_1 являється учасником бойових дій у зоні АТО.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вище викладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі та із застосуванням ст. 71 КК України - за сукупністю вироків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», просив звільнити його від відбування призначеного покарання призначеного вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.03.2017 року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 при вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти застосування до обвинуваченого ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» посилаючись на п. "в" ст. 9 та ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши думку учасників судового засідання суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» є безпідставним та не підлягає до задоволення, оскільки виходячи з обмежень, встановлених ст. 9 цього Закону, амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробовуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368-371, 374-376, 395 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину призначеного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.03.2017 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 29 жовтня 2017 року.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.
Суддя: ОСОБА_1