В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008557 від 21.06.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 20.06.2017 приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою м. Київ вул. Райдужна 55, побачила наглядно знайомого - ОСОБА_5 , який є інвалідом 3 групи, та у останньої виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення його майна.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, та власної наживи, ОСОБА_4 підійшла зі сторони спини до потерпілого ОСОБА_5 , та своєю правою рукою, шляхом ривка, відкрито викрала з правої бокової кишені шортів, в які був одягнутий останній, належний йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі «230», чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 550 гривень, з встановленою в ньому сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 вартістю 25 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 575 гривень.
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини його скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялася у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні цього кримінального правопорушення обвинувачена просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, спосіб життя (раніше не судима, не заміжня, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 186 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченій у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про її особу слід змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред"явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання з покладенням обов`язку не відлучатися із місця проживання та повідомляти суд про його зміну до набрання вироком законної сили.
Речові докази: мобільний телефон з ІМЕІ залишити у володінні потерпілого.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1