Ухвала
Іменем України

23 квітня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-3680 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року щодо нього,

встановила:

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.02.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року на стадії виконання вироку відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу без змін.

Засуджений просить суд касаційної інстанції переглянути оскаржувані судові рішення в касаційному порядку та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку із тим, що оскаржувані судові рішення не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни до Конституції України, які внесені Законом України від 02 червня 2016 року № 1401- VIII «Про внесення змін до Конституції».

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК України. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК України "Виконання судових рішень" і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати "подальшому провадженню".

Закон України «Про амністію у 2016 році» положень щодо касаційного оскарження ухвалених на його підставі судових рішень не містить.

Оскільки оскаржувані засудженим судові рішення ухвалені після внесення змін до ст. 129 Конституції України і стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку (відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України), вони не перешкоджають кримінальному провадженню, тому не є предметом перегляду судом касаційної інстанції й у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, застосування правових висновків Верховного суду України, викладених у його рішенні № 5-331кс15 від 11 лютого 2016 року з аналогічних питань, не можуть застосовуватися у цьому провадженні.

Крім того, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, також зазначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а тому врахування правового висновку Верховного Суду України в справі № 5-331 кс 15 від 11 лютого 2016 року щодо права на оскарження таких рішень суду в касаційному порядку, не повинно суперечити пункту 8 частини 3 статті 129 Основного Закону в новій редакції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3