Ухвала
Іменем України
23 лютого 2018 року

м. Київ
Справа № 289/400/16к

Провадження № 51-133ск17
Верховний Суд колегією судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболоть, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 серпня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,
- 11 березня 2008 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- 19 січня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ст 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 10 червня 2014 року умовно-достроково на строк 10 місяців 30 днів,

на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року.

встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 грудня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року вирок змінено, виключено з вступної частини вироку дані про судимості ОСОБА_4 за вироками Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 листопада 1999 року та від 30 грудня 2002 року, які погашено у встановленому законом порядку. У решті вирок залишено без зміни.
ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 18 грудня 2015 року за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрали майно загальною вартістю 5 940 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить змінити судові рішення та пом`якшити покарання або призначити покарання більш м`яке за видом, у виді арешту або обмеження волі. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що:
- суд помилково зазначив у вироку судимості щодо нього, які погашено у встановленому законом порядку, а суд апеляційної інстанції виключив їх з вироку, однак, належним чином цю обставину не врахував і вирок залишив без зміни;
- потерпілий ОСОБА_7 не має до нього матеріальних претензій у зв`язку із частковим відшкодуванням заподіяної шкоди, що підтверджується заявою потерпілого, долученою до касаційної скарги, однак суд першої інстанції не надав можливості укласти їм угоду про примирення.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
Поряд з цим судом враховано:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжкого злочину;
- обтяжуючу обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння;
- дані про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, маючи не зняту та не погашену судимість за вироком від 19 січня 2012 року, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок чужого майна, не користується повагою односельців.
Тому, з урахуванням положень статей 50, 65 КК, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК, ближче до мінімального покарання.
У суді апеляційної інстанції кримінальне провадження переглядалось за апеляційною скаргою прокурора. Засуджений ОСОБА_4 або його захисник з апеляційною скаргою до апеляційного суду не зверталися.

Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 також вбачається, що майнову шкоду, заподіяну потерпілому, він відшкодував не в повному обсязі, а тому з урахуванням вищезазначеного, відсутність претензій потерпілого до нього в цілому не спростовує правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо призначеного йому покарання.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Проте, ОСОБА_4 засуджений за вчинення тяжкого злочину, що виключає можливість укладення угоди про примирення відповідно до ст.469 КПК України.
З урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, даних про особу засудженого та доводів його касаційної скарги, Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК та погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції цієї статті.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3