Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________26.10.2017
Справа № 490/73/15-к
н/п 1-кп/490/478/2016
У Х В А Л А
26 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

їх захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ,

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0005012, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Світловодську Кіровоградської області, є громадянином України, неодруженим, має базову загальну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Світловодську Кіровоградської області, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 застосовано запобіжні західи у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання обвинувачених під вартою спливає 27 жовтня 2017 року.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор під час вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що вони обвинувачуються у вчинені з корисливих мотивів особливо тяжких злочинів, пов`язаних з позбавленням життя людини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у в зв`язку з чим існують ризики переховування обвинувачених від суду та продовження вчинення ними нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 проти продовження строку тримання під вартою цього обвинуваченого не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили суд відмовити у продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на те, що участь ОСОБА_7 у вчиненні злочинів не доведено, судовий розгляд кримінального провадження затягнувся, і, що станом на теперішній час підстави для застосування до ОСОБА_7 такого суворого запобіжного заходу відсутні. Зокрема заяви прокурора про наявність ризиків переховування від суду ОСОБА_7 та вчинення ним нових злочинів є голослівними припущеннями, які не ґрунтуються на доказах і фактично суд продовжує тримання під вартою протягом трьох років з одним і тим же обґрунтуванням, посилаючись на те, що ОСОБА_7 , будучи неповнолітнім залишив місце свого проживання і залишився через це без засобів до існування, що, на думку захисника, не є підставою для продовження строку тримання під вартою. При цьому, захисник просив змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики. враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні з корисливих мотивів особливо тяжких злочинів, пов`язаних з позбавленням життя двох людей, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження і пояснень обвинувачених вони проживають в іншому населеному пункті.

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачені, будучи неповнолітніми, заради розваги залишили місце свого проживання, виїхавши до іншого населеного пункту, де знаходилися без контролю дорослих, певного місця проживання і засобів до існування.

Ці обставини, як слідує з матеріалів кримінального провадження і пояснень обвинувачених, останніми не заперечуються, і у той же час такі обставини характеризують ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як безвідповідальних та відчайдушних осіб, здатних у будь-який час, в разі їх не перебування саме під безпосереднім контролем працівників правоохоронних органів, залишити місце свого проживання чи перебування та зникнути у невідомому напрямку, не дивлячись на те, що внаслідок такої поведінки можуть залишитися без житла і засобів для існування.

Згідно пред`явленого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 обвинувачення, саме така поведінка обвинувачених і залишення їх без засобів до існування й штовхнули неповнолітніх на вчинення вбивств з корисливих мотивів з метою задоволення власних потреб у їжі.

За таких обставин, враховуючи у тому числі й суворість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм злочинів, ймовірність їх переховування від суду і вчинення ними нових аналогічних злочинів, за умови застосування до них інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, є надзвичайно високою.

Ці ризики були враховані під час застосування до обвинувачених вказаних запобіжних заходів, продовження строку їх тримання під вартою і станом на теперішній час вони не перестали існувати та не зменшилися.

Таким чином, під час розгляду зазначеного вище питання судом встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку їх тримання під вартою.

Відповідно клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , на домашній арешт задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , на домашній арешт - відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити до 23 грудня 2017 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити до 23 грудня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: