справа № 216/2936/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у c. Мирне Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною середньою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не маючого, учасника АТО, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), на посаді навідника-оператора, у військовому званні солдата, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
29.04.2016 року ОСОБА_4 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 )№220 від 02.07.2016 року (по стройовій частині) став проходити у цій військовій частині на посаді навідника-оператора у військовому званні солдата .
Згідно ст.24 ч.1 п.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від25.03.1992 року з 29.04.2016 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В середині квітня 2017 року ОСОБА_5 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 ,маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) та виконувати обов`язки військової служби,у визначений час 17.04.2017 року о 08год. 00хв. до вказаної військової частини не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
01.06.2017 року біля 14год. 30хв, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді навідника-оператора у військовому званні солдата, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту у визначений час 17.04.2017 року о 08год. 00хв. до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 01.06.2017 року біля 14год. 30хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що 17.04.2017 року до військової частини військова частина польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин та без дозволу командування не з`явився, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд. Проте зрозумівши помилковість свого вчинку 01.06.2017 року з`явися до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе. У вчиненому злочині щиро розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Разом з тим заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році», в зв`язку з тим, що він є учасником АТО.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 24.05.2017 року - а.с.3;
- актом службового розслідування за фактом відсутності солдата ОСОБА_4 а.с.4;
- наказом ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 18.04.2017 року № 836 про призначення службового розслідування а.с.5;
- наказом ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 28.04.2017 року № 922 про результати службового розслідування а.с.12;
- витягом з наказу ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 02.07.2016 року № 220, відповідно до якого солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 а.с.73.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується позитивно, є учасником АТО, і вважає необхідним для виправлення обвинуваченого призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробуванням.
Обговорюючи питання про застосування до обвинуваченого амністії суд враховує наступне.
Як передбачено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як передбачено ст. 10 України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.
Як передбачено ст. 13 Закону України «Про амністію в 2016 році», дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним законної сили включно.
Пунктом «д» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: ветеранів війни (учаників бойових дій, інвалідів війни та учасників війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 являється учасником АТО а.с.131, крім того, обвинувачений не заперечує проти застосування амністії, також судом не встановлено підстав, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які перешкоджають застосуванню амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 , тому суд вважає за можливезастосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ч.4 ст. 407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за даним вироком на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: