Справа № № 585/4929/17
Номер провадження 1-в/585/64/18
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
22 лютого 2018 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
27.12.2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовільнити.

Захисник також просила задовільнити клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Прокурор заперечував проти клопотання.

Представник адміністрації РВК № 56 ОСОБА_6 заперечував проти клопотання, пояснив, що ОСОБА_5 за період відбування покарання не довів свого виправлення, характеризується посередньо, має 42 стягнення .

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що до засудженого ОСОБА_5 за час відбуванням ним покарання було накладено 42 стягнення та має 9 заохочень. ОСОБА_5 не працює. 12.01.2018 року та 20.12.2017 року ОСОБА_5 була запропонована робота, але він відмовився. Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання на шлях виправлення не став.

Суд заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 липня 2007 року ОСОБА_5 було засуджено за ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12, 187 ч.4, 289 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 15 років позбавлення волі.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 липня 2007 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 16 жовтня 2007 року .

Згідно річної характеристики від 22.02.2018 року ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 2005 року. До Роменської ВК № 56 прибув 24.01.2008 року. За час відбування покарання зарекомендував себе переважно з негативного боку. Допускав порушення режиму тримання, за що 20 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 1 раз поміщувався до ДІЗО. Має 9 заохочень. Допускав порушення вимог пожежної безпеки. На основному виробництві установи на даний час не працевлаштований. Не бажає приймати участь у проведенні культурно-масових , фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених. За характером не врівноважений, запальний. У відношенні до оточуючих в колективі намагається не конфліктувати. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію яка відповідає правовим нормам та вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже. Вину в скоєному злочині не визнає. Міру призначену судом покарання вважає суворою.

Згідно витягу з протоколу № 5 від 12.03.2016 року , засудженому ОСОБА_5 відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення як такому, який не довів свого виправлення.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 3 якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці. В характеристиках ОСОБА_5 за період відбуття покарання, які знаходяться в матеріалах його особової справи , від 12.03.2016 року , 24.01.2016 року, 24.01.2015 року, 22.02.2018 року вказано, що він не став на шлях виправлення (т.2, а.с.215, 207, 183, т.3 а.с.16). ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, за період відбуття покарання на ОСОБА_5 42 рази накладались стягнення, в тому числі останні два рази 06.11.2017 року та 29.11.2017 року.

Крім того, суд враховує також те, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2004 року ОСОБА_5 було звільнено умовно-достроково від відбування призначеного покарання вироком Юріївського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2003 року, але він належних висновків не зробив і знову продовжував скоювати тяжкі та особливо тяжкі злочини.

При таких обставинах в задоволенні клопотання ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайсуд на протязі 7 днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 на протязі 7 днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя підпис:

Копія вірна …

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1