Справа № 465/391/17
УХВАЛА

22.12.2017

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі колегії суддів :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря : ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Козятині обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2017 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2017 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду Вінницької області, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. Просить призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачені, їх захисники не заперечують проти призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду Вінницької області.

В той же час, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Питання форми та змісту обвинувального акту регулюється ст.ст. 109, 110, 291 КПК України.
Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2017 зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правовпорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а відносно ОСОБА_9 , зазначено, що він підозрюються у вчиненні кримінального правовпорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, викладений зміст підозри у вигляді обставин, встановлених досудовим слідством, та правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрювався ОСОБА_9 . За таких обставин, за вказаним обвинувальним актом, ОСОБА_9 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, так як відповідно до положень ст. 277 КПК України вказане становить зміст повідомлення про підозру, а не обвинувального акту.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_9 та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:
- в рішенні від 26.06.2008 у справі "Ващенко проти України": "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)";
- в рішенні від 25.07.2000, у справі "Маттоціа проти Італії": "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення";
- в рішенні від 09.10.2008 у справі "Абрамян проти Росії": "деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення". В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення ОСОБА_9 є неможливим .
Також, як вбачається із обвинувального акта та реєстрів матеріалів досудового розслідування розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином , не було встановлено експерним шляхом, як це передбачено ст. 242 КПК України .

З огляду на викладене вище, суд вважає, що наведені вище недоліки, без їх усунення, є перешкодою для призначення справи до розгляду по суті, та позбавлять суд зберегти обєктивність, неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, забезпечити швидкий, повний судовий розгляду в розумні строки, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України; 3)повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 369-372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2017 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, прокурору Львівської місцевої прокуратури №3.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: підпис ОСОБА_1
Судді: підписи ОСОБА_2
ОСОБА_3

З оригіналом вірно:
Суддя Секретар

Дата документу 22.12.2017