В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за №0007853 від 07 червня 2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, перебуваючої в декретній відпустці, маючої на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-
встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 30 червня 2017 року між підозрюваною ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Під час підготовчого судового засідання судом було роз`яснено обвинуваченій, що вступив в силу ЗУ «Про амністію у 2016 році», згідно якого вона має підстави для звільнення від відбування покарання, а саме відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні, заперечувала щодо застосування відносно неї ЗУ «Про амністію у 2016 році» та розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч.5 ст.474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, враховуючи ст. 10 ЗУ «Про амністію у 2016 році», згідно якої застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, визнаючи шляхом її укладення доведеним, що 06.06.2017 приблизно 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 перебувала у магазині «Бершка», що належить ТОВ «Бершка Україна» та знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Г. Ватутіна, 2-Т в ТЦ «Скай Молл», де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме одягу, що перебуває у продажу, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_7 перебуваючи у вищевказаному магазині, взяла з торгівельної полиці футболку, арт. 2630/566/651/03, закупівельною вартістю 93 гривень 98 копійок, футболку, арт. 2216/187/800/01, закупівельною вартістю 204 гривень 95 копійок, топ, арт. 3964/260/800/03, закупівельною вартістю 119 гривень 27 копійок, футболку, арт. 2641/899/251/03, закупівельною вартістю 62 гривень 91 копійок, футболку, арт. 7176/058/810/03, закупівельною вартістю 212 гривень 27 копійок, топ, арт. 7177/256/800/03, закупівельною вартістю 97 гривень 77 копійок, бюстгальтер, арт. 4283/984/800/03, закупівельною вартістю 91 гривень 65 копійок, кросівки (спортивне взуття), арт. 5250/231/004/37, закупівельною вартістю 453 гривень 31 копійок, що належить ТОВ «Бершка Україна» та пішла до примірочної магазину.

В подальшому, пройшовши до примірочної магазину, ОСОБА_7 , впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та її дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати свої злочинні дії, зірвала з вищевказаного одягу сигнальні магнітні кліпси, якими було обладнано товар, після чого футболку, арт. 2630/566/651/03, футболку, арт. 2216/187/800/01, топ, арт. 3964/260/800/03, футболку, арт. 2641/899/251/03, футболку, арт. 7176/058/810/03, топ, арт. 7177/256/800/03, бюстгальтер, арт. арт. 4283/984/800/03, кросівки (спортивне взуття), арт. 5250/231/004/37, що належить ТОВ «Бершка Україна» одягнула на себе та вийшла з примірочної магазину.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 з неоплаченим товаром, який вона одягнула на себе, а саме футболкою, арт. 2630/566/651/03, футболкою, арт. 2216/187/800/01, топ, арт. 3964/260/800/03, футболкою, арт. 2641/899/251/03, футболкою, арт. 7176/058/810/03, топ, арт. 7177/256/800/03, бюстгальтером, арт. 4283/984/800/03, кросівками (спортивне взуття), арт. 5250/231/004/37, що належить ТОВ «Бершка Україна», почала рухатись в напрямку виходу з приміщення магазину, проте на виході з магазину спрацювали сигнальні рамки системи «антикрадіжка», оскільки кросівки обладнано додатковими прихованими захисними елементами. Незважаючи на спрацювання сигнальних рамок, ОСОБА_7 вийшла за межі магазину, проте в загальному коридорі торгівельного центру була затримана охоронцем магазину.

ОСОБА_7 , виконавши всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але не змогла довести свій злочинний умисел до кінця, а саме таємно викрасти з магазину «Бершка» футболку, арт. 2630/566/651/03, закупівельною вартістю 93 гривень 98 копійок, футболку, арт. 2216/187/800/01, закупівельною вартістю 204 гривень 95 копійок, топ, арт. 3964/260/800/03, закупівельною вартістю 119 гривень 27 копійок, футболку, арт. 2641/899/251/03, закупівельною вартістю 62 гривень 91 копійок, футболку, арт. 7176/058/810/03, закупівельною вартістю 212 гривень 27 копійок, топ, арт. 7177/256/800/03, закупівельною вартістю 97 гривень 77 копійок, бюстгальтер, арт. 4283/984/800/03, закупівельною вартістю 91 гривень 65 копійок, кросівки (спортивне взуття), арт. 5250/231/004/37, закупівельною вартістю 453 гривень 31 копійок, що належить ТОВ «Бершка Україна» та розпорядитись ними на власний розсуд, з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівником охорони даного магазину, чим спричинила ТОВ «Бершка Україна» майнової шкоди на загальну суму 1336 гривня 1 1 копійок.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст.471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався і підстави його визначення на даному етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 червня 2017 року між обвинуваченою ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007853 від 07 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні футболка, арт. 7176/058/810/03, кросівки, арт. 5250/231/004/37, футболку, арт. 2630/566/651/03, футболку, арт. 2216/187/800/01, топ, арт. 3964/260/800/03, футболка, арт. 2641/899/251/03, топ, арт. 7177/256/800/03, бюстгальтер, арт. 4283/984/800/03, п`ять пластмасових предметів чорного кольору, які зовні схожі на сигнальні магнітні кліпси, які передані під зберігальну розписку представнику потерпілого ТОВ «Бершка» ОСОБА_4 залишити у володінні ТОВ «Бершка Україна».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1