АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами виконувача обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Дарницьким районним судом м. Києва від 05.02.2015 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він будучи засудженим за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, у встановленому законом порядку, 23.04.2015 став на облік до Борзнянського РП КВІ УДПтСУ в Чернігівській області та йому, відповідно до вимог ст. ст. 34, 35,37 Кримінально-виконавчого кодексу України, було роз`яснено зміст, порядок та умови відбуття покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання.

В подальшому, 16.06.2015 на ОСОБА_6 працівниками Дніпровського ВДАІ РУ ГУМВС України в м. Києві були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 130 ч. 1, 122-2 КУпАП та постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29.07.2015 його визнано винним у вчиненні цих адміністративних правопорушень й застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Тим самим, ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 35 Кримінально-виконавчого кодексу України, з метою ухилення від відбування покарання у виді заборони займатися певною діяльністю, керував транспортним засобом, чим порушив порядок та умови відбуття покарання вироку Дарницького районного суду м. Києві від 05.02.2015 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Виконувач обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, в решті вирок суду залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор вказує на те, що при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, судом не враховано невідбуте додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року.
Захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання у виді виправних робіт.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок суворості. Зокрема вказує, що суд належним чином не врахував особу останнього, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, а також інші обставини, які знижують ступінь суспільної небезпеки.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються учасниками процесу.
Засади призначення покарання передбачені ст. 65 КК України, в силу якої суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, суд першої інстанції правильно врахував дані про особу засудженого, який не працює, має постійне місце проживання, раніше скоював злочин, перебуває на обліку у лікаря нарколога, свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, а також обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, на підставі чого правильно визначив йому вид та розмір покарання, а при призначенні покарання за сукупністю вироків правильно визначив розмір невідбутої частини покарання, що підлягає приєднанню.

Разом з тим, в порушення вимог ч.3 ст.71 КК України, призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції помилково не приєднав додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року, до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати в частині призначеного покарання за сукупністю вироків та ухвалити в цій частині новий вирок, яким приєднати до основного покарання, призначеного оскаржуваним вироком на підставі ст.71 КК України, додаткове покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року.
Підстав для пом`якшення вироку на підставі апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає, оскільки призначення обвинуваченому менш суворого покарання не буде мати належного виховного впливу на нього.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу виконувача обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного йому покарання на підставі ст.71 КК України та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 2 років 1 місця обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3