Справа № 520/2835/18
Провадження № 1-кс/520/1219/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000235,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000235.

В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, вказує на те, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно в рамках кримінального провадження речовими доказами не визнано, слідчим не доведено наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

В судовому засіданні заявник вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні повідомила, що під час звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, суду було надано протоколи огляду предметів, а саме огляду мобільних телефонів, на яких було встановлено фіксацію оголених дівчат та переписок. Речові докази були оглянуті та винесена постанова про передачу речового доказу до камери зберігання від 27.03.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000235 від 26.01.2018.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що підстав для скасування арешту майна не має, арештоване майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Вивчивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового засіданні, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наявної в матеріалах клопотання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2018 року, слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого, погодженого прокурором, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, перелік якого міститься у вказаній ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Заявник звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна вказує на те, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно, як йому відомо, речовими доказами в рамках кримінального провадження не визнано. Разом з тим, в судовому засіданні слідчим було надано для ознайомлення постанову про передачу речового доказу до камери зберігання від 27.03.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000235 від 26.01.2018, згідно якої вбачається, що арештоване майно визнано речовими доказами в рамках вищевказаного кримінального провадження, що таким чином свідчить про необґрунтованість доводів заявника в цій частині клопотання.

В частині ж доводів заявника про те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 30.03.2018 року, а арешт майна було накладено 22.03.2018 року, що таким чином, на думку сторони захисту, свідчить про те, що ОСОБА_8 підозрюваним в рамках кримінального провадження № 0000235 від 26.01.2018 року не був, а отже підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно не було, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з долученої до клопотання про скасування арешту майна копії ухвали слідчого судді від 22.03.2018 року, слідчим суддею було дотримано вимоги ч. 3 ст. 170 КПК України, оскільки слідчим суддею було встановлено відповідність тимчасово вилученого майна критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, що в свою чергу свідчило про наявність необхідності в забезпеченні збереження тимчасово вилученого майна.

Той факт, що ОСОБА_6 станом на день розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не мав статусу підозрюваного жодним чином не може слугувати підставою для підтвердження того факту, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, накладається на майно будь-якої фізичної особи.

Крім того, поняття «обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може слугувати підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження», та поняття «обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення конкретною особою», є нетотожними поняттями та мають різні процесуальні наслідки.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що заявником в судовому засіданні не було доведено, що арешт майна було накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000235 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1