Провадження № - 1кп/201/459/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002325 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-05.02.2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік;

-30.12.2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 09.07.2013 умовно-достроково на один рік вісім місяців один день,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
05.06.2017 близько 01 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля гаражного кооперативу «Комфорт-гараж», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 108, побачив гараж, котрим користується ОСОБА_5 , який був зачинений на навісний замок.
Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів підійшов до вищевказаного гаражу розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та дістав зі свого рюкзака ножиці для відрізання металу. Далі ОСОБА_3 за допомогою вказаних ножиців для відрізання металу вирізав отвір у гаражі та відігнув руками надрізаний лист металу вказаного гаражу тим самим забезпечивши собі вільний вхід до приміщення зазначеного гаражу. Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, з корисливих мотивів, будучи впевненим що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, умисно проник до зазначеного приміщення гаражу. Далі ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному гаражному приміщенні розташованого за вказаною адресою у зазначений час виявив металеву драбину (стрем`янка) та три гумові автомобільні покришки, після чого визначив дані речі об`єктом свого злочинного посягання.
Після чого ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному гаражному приміщенні розташованого за вказаною адресою у зазначений час, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, умисно дістав з вказаного гаражного приміщення металеву драбину (стрем`янка) вартістю 723 гривні 00 коп. (сімсот двадцять три грн. 00 коп.). та три гумові автомобільні покришки через отвір у гаражному приміщенні та з викраденим майном намагався зникнути, проте довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, тому як був зупинений співробітниками охорони гаражного кооперативу.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, я саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, ступінь здійснення злочинного наміру обвинуваченим та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів».
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вимог ст. 68 КК України не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ступеню здійснення злочинного наміру та причини з яких злочин не було закінчено, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, висновок досудової доповіді складеної Соборним районним сектором ЦМВ м. Дніпра Уповноваженого органу з питань пробації та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі судового засідання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1