Справа № 373/1265/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/81/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 16.01.2018

ВИРОК
Іменем України

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2016 року за № 0000495, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами п.п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , за наступних обставин.

01 травня 2016 року, близько 18 години, ОСОБА_6 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем Rеnault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Жовтневій в с. Хоцьки, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, в напрямку центру села, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 2.3 (д), 12.3, 14.2 (в), та 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, не стеживши за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху. Здійснюючи обгін на перехресті, що є забороненим, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3( б), 2.3 (д), 12.3, 14.2 (в), та 14.6 (а) Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 . В апеляційних скарзі перший заступник прокурора Київської області, не оспорюючи фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у розмірах, визначених судом першої інстнції, проте, без застосування ст. 75 КК України до додаткового покарання. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує про те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, всупереч вимогам ч.1 ст.75 КК України, яка містить вичерпний перелік видів покарань, від відбування яких особу винного може бути звільнено з випробуванням. На думку прокурора, допущене судом порушення призвело до уникнення обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що в цілому призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Київської області підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом додаткового покарання.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч вимогам зазначеної норми закону, суд першої інстанції звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування як основного покарання у виді позбавлення волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, що є недопустимим.

Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, є безумовною підставою, згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України, для скасування вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ухвалення свого вироку, відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, так як будь-якого обґрунтування в цій частині апеляційна скарга не містить. Більше того, прокурор у своїй апеляційній скарзі просить апеляційний суд скасувавши вирок суду першої інстанції, ухвалити свій вирок та призначити обвинуваченому покарання аналогічне тому, яке визначив місцевий суд.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, а саме скасування вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та ухвалення свого вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4