Справа № 183/3908/17
№ 1-кп/183/339/18
В И Р О К
іменем України
17 квітня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000200 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
Наказом № 52 від 28 лютого 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом № 106 від 29 квітня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 переведено до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Наказом № 122 від 30 квітня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статті 407 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

Наказом № 145 командира військова частина польова пошта НОМЕР_2 солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку на 10 діб з 09 травня 2016 року по 18 травня 2016 року, та визначено, що ОСОБА_4 20 травня 2016 року повинен прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Однак, 20 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , не з`явився вчасно на службу із відпустки без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухилявся від військової служби. 11 серпня 2017 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.

Таким чином, у період з 20 травня 2016 року до 11 серпня 2017 року солдат ОСОБА_4 був відсутній у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин, і його дії кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини справи не оспорює. Показав, що проходив військову службу у 93 бригаді. 09.05.2016 року йому надали відпустку на 10 днів, і повинен був повернутися в частину 20.05.2016 року, але не прибув через хворобу матері. З`явився до військової прокуратури в серпні 2017 року. У скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, однак раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та з`явлення із зізнанням. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк у розмірі мінімальної санкції ч. 4 ст. 407 КК України буде достатнім для його виправлення, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1