Номер провадження № 11-кп/785/323/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бойченко М. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - судді Бойченка М.Є.,

суддів Сахна П.Д., Толкаченка О.О.

при секретарі Задерей О.О.

за участю прокурора Корнишева І.Л.

обвинуваченого ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Суворовського району м.Одеси ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2013року, яким

ОСОБА_2,

17 червня1990р. народження, українця, гр.України,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, Росія, ІНФОРМАЦІЯ_2, холос-

того, офіційно не працевлаштованого, зареєстрован-

ного і фактично проживаючого за адресою: м.Одеса,

АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- визнано невинним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та виправданого за недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком ОСОБА_2 предявлено обвинувачення в таємному викраденні чужого майна при наступних обставинах: близько 18год.30хвил., 28 лютого 2009р. ОСОБА_2, перебуваючи на стадіоні загальноосвітньої школи №73, розташованої по вул. Висоцького, 16 в м. Одесі, із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_6, та скористувавшись тим, що останній відволікся, таємно викрав з кишені одягнутої на тому куртки мобільний телефон марки Sony Ericsson W200i, в корпусі темно-синього кольору, вартістю 748грн. Після вчиненого ОСОБА_2 з вищезазначеного місця зник, розпорядившись цим майном на сій розсуд.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний невинним по звинуваченню у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і за недоведеністю його участі у вчинені даного злочину виправданий.

На вирок суду прокурором прокуратури Суворовського району м. Одеси подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду скасувати як незаконний, та необґрунтований, надіславши справу на новий судовий розгляд у іншому складі суду. Судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду, а висновки суду викладені у судовому рішенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Суд розглянув кримінальне провадження за обвинуваченням, яке ОСОБА_2 було предявлено с порушенням кримінально-процесуального закону України, оскільки обвинувальний акт, складений 27.06.2013р., не відповідає вимогам закону.

Крім того, мотивувальна частина вироку з висновком щодо необхідності виправдання ОСОБА_2 за недоведеністю його участі у скоєні злочину суперечить рішенню суду щодо виправдання у обвинуваченого за відсутністю складу злочину та недоведеністю його вини у вчинені даного злочину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, та представника потерпілого ОСОБА_7, законного представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_4, про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою першого заступника прокурора Суворовського району м. Одеси від 19.12.2012р. був визначений склад групи процесуальних керівників кримінального провадження щодо ОСОБА_2, до якої входили прокурори прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_5 та ОСОБА_9, який був призначений старшим групи процесуальних керівників (т.2 ар.спр.141-142).

Це цілком відповідає ч.1 ст.37 КПК України, згідно з якою прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Разом з цим, твердження в апеляційній скарзі про невідповідність діючому кримінально-процесуальному законодавству України обвинувального акту, складеного прокурором Непорадою В.М. 27.06.2013р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є безпідставним.

У відповідності зі ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та / або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення…

У відповідності з ч.1 ст. 341 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його або висунути додаткове обвинувачення, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з керівником органу прокуратури, в якому він працює.

Як вбачається з обвинувального акту, складеного 27.06.2013р. щодо ОСОБА_2 прокурором Непорадою В.М., який входив до складу процесуальних керівників, цей акт був погоджений та затверджений у відповідності з вищевказаною вимогою закону з прокурором Суворовського району м. Одеси (ар.спр.121-122).

Наведене свідчить про те, що діючий КПК України не містить посилання на те, який саме прокурор: керівник відповідного органу прокуратури; старший прокурор групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів по даному кримінальному провадженню; чи прокурор - член цієї групи, мають право змінювати обвинувачення.

п.13,15 ст.36 КПК України, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, також не містять вказівки про те, який прокурор має право змінювати обвинувачення у кримінальному провадженні.

Разом з цим колегія суддів вважає, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на наказ Генерального прокурора України №4 гн. від 19.12.2012р. є безпідставним, оскільки цей наказ виданий для внутрішнього використання його прокурорами у своїй діяльності, між тим діюче кримінально - процесуальне законодавство України не конкретизує, який прокурор має змінювати обвинувачення у кримінальному провадженні.

Не є обґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на наявність, на думку прокурора, суперечностей між висновком суду у мотивувальній частині вироку щодо необхідності виправдання ОСОБА_2 за недоведеністю його участі у скоєні злочину рішенню суду щодо виправдання обвинуваченого за відсутністю складу злочину та недоведеністю його вини у вчинені даного злочину.

Суд першої інстанції вказав у вироку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення у звязку з тим, що сума майнового збитку підпадає під адміністративну відповідальність, передбачену ст.51 КУпАП.

Також суд у вироку дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні навіть адміністративного правопорушення теж не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Тому колегія суддів вважає, що висновок суду, викладений у вироку, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Керуючись ст.392, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2013року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Судді Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12