Справа № 299/2937/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/369/17 за апеляційними скаргами прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.04.2017.
Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, неодружений, не працюючий, судимий: 13.12.1995 вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ст. 94 КК України (1960 року) на 09 (дев`ять) років позбавлення волі, 25.10.2002 звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 01(один) рік 09 (дев`ять) місяців 21(двадцять один) день;13.01.2005 вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст.122 КК України на 01(один) рік 06 (шість) місяців позбавлення волі, 28.11.2005 звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 04 (чотири) місяці 27 (двадцять сім)днів;13.07.2010 вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ч.2 ст.263 КК України на 01 (один) рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;08.06.2011 вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 162 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України - на 03 (три) роки обмеження волі; 19.12.2012 вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст. 129 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України на 01 (один) рік 01(один) місяць 12 (дванадцять) днів обмеження волі, звільнений від відбування покарання у зв`язку із фактичним відбуттям ,засуджений:

- за ч.2 ст.121 КК України на 09 (дев`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 15.08.2013.

Запобіжний захід ОСОБА_8 - тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, період перебування ОСОБА_8 під вартою з 10.08.2013 до 12.08.2013, з 15.08.2013 до 30.08.2015, з 09.02.2016 до 20.04.2017 зараховано у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

-2-
Речові докази: чотири дактилоплівки із слідами пальців рук, три частини мотузки оранжевого кольору, та футболка біло-синього кольору ухвалено знищити.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави - 305 (триста п`ять) грн. 90 коп. судових витрат за проведення експертизи.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, знаходячись у кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де також був присутній ОСОБА_12 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли в результаті сварки між ними під час розпивання спиртних напоїв, з метою умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи, що здійснює посягання на здоров`я людини, передбачаючи, що наслідком його діяння буде спричинення тяжких тілесних ушкоджень, і бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс ОСОБА_12 один удар лівою рукою по шиї з ліва, від якого ОСОБА_12 впав на підлогу, після чого за допомогою мотузки зв`язав йому руки позаду тулуба та, не припиняючи своїх злочинних дій, умисно наніс останньому не менше 20 ударів ногами в життєво важливі органи в ділянку спини, грудної клітки та черевної порожнини, з лівої та правої сторони, внаслідок яких наступила смерть ОСОБА_12 , після чого, залишивши його зв`язаним, вийшов з будинку.

Внаслідок таких дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів поперекової ділянки з права на рівні 1-го поперекового хребця; синця шкірних покривів бічної правої поперекової ділянки; синця шкірних покривів бічної лівої поперекової ділянки на рівні 3-4 поперекових хребців; синця шкірних покривів здухвинної ділянки з ліва; саднини задньої поверхні правого ліктьового суглобу; саднини зовнішньої бічної поверхні правого колінного суглобу; трьох паралельних саднин шкірних покривів передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, на правій і лівій ділянках променево-зап`ясткових суглобів, по їх окружності борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом; крововиливів по окружності передньої черевної стінки; локальних крововиливів у проекції тіла грудини, на рівні 3-4 ребер та мечоподібного відростка грудини по середній лінії, у проекції 4-5 ребер по середньо ключичній лінії з ліва та 4-5-6 ребер по середньо ключичній лінії з права; розривів брижі в ділянці кореня з крововиливами; травматичних розривів нижньої брижової артерії та її гілок; розривів тканин верхнього полюса лівої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули; крововиливів у стінку порожньої та здухвинної кишок; прямих переломів ребер з права з повторною травматизацією країв: 6-7 ребер по передній підпахвинній лінії, 8 ребра - по середній підпахвинній лінії, 9 ребра - по задній підпахвинній та по лопатковій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях з крововиливами у міжреберні проміжки; прямих переломів ребер з ліва з повторною травматизацією країв: 5-6-7 ребер - по передній підпахвинній лінії, 8-9 ребра - по середній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 11 ребра - по лопатковій лінії, 12 ребра - по прихребтовій лінії з крововиливами у міжреберні проміжки.

Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені у терміни 2 доби до часу дослідження від неодноразового нанесення ударів значної сили тупими твердими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Виявлені при дослідженні борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом на шкірних покривах правого та лівого

-3-

променево - зап`ясткових суглобів могли утворитися шляхом стискання із затягуванням напівжорстким предметом типу мотузки.

Усі, виявлені при судово-медичному дослідженні на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження, виходячи з їх морфологічного прояву спричиненні прижиттєво, незадовго до настання смерті.

За ступенем тяжкості виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців, саднин та крововиливів у м`які тканини вказаних ділянок тіла прижиттєво кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів. Переломи 6-7-8-9-10 ребер з права та переломи 5-6-7-8-9-10-11-12 з ліва за ступенем тяжкості кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призводять до тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Виявлені при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_12 розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розриви верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули, крововиливи у порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів за ступенем тяжкості прижиттєво кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження.

Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_12 у вигляді: розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розриви верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули, крововиливи у порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів призвели до смерті потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_12 стала тупа травма черева, яка супроводжувалася розривами брижі, кровоносних судин нирок та брижі, розривом верхнього полюса правої нирки, масивною внутрішньочеревною кровотечею (3200 мл.), крововиливами у тканини внутрішніх органів з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів у поєднанні з множинними переломами ребер.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду в частині перекваліфікації діянь ОСОБА_8 з п.13 ч.2 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним за п.13.ч.2 ст.115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років. Указує на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у кримінальному провадженні докази, перевірив усі доводи обвинувачення і захисту, дав правильну оцінку доказам, що стосуються причин смерті потерпілого ОСОБА_12 - тяжкі тілесні ушкодження, що виникли внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 , однак, оцінюючи ці докази, помилково визначив умисел винного та перекваліфікував діяння ОСОБА_8 з п. 13 ч.2 ст. 1 15 на ч.2 ст. 121 КК України. При цьому, судом не враховано як докази умислу на позбавлення ОСОБА_8 життя потерпілого, висновки судово-медичної експертизи №280 та №353, з яких вбачається, що виявлені у потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження спричинені неодноразовим, не менше двадцяти, нанесенням ударів значної сили тупими твердими предметами з обмежуючою травмуючою поверхнею, є прижиттєвими та нанесені незадовго до настання смерті, що настала від розривів брижі, кровоносних судин нирок та брижі, верхнього полюса нирки з крововиливами у жирову та під фіброзну капсули, а також у стінку порожньої та здухвинної кишок, масивної внутрішньочеревної кровотечі з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів. Показання ОСОБА_8 у суді про те, що він, вдаривши потерпілого рукою по шиї, від чого той впав, зв`язав йому лежачому на підлозі руки і продовжив наносити чисельні удари ногами по тулубу узгоджуються як з наведеним вище висновком

-4-

судово-медичної експертизи №353, так і з протоколами огляду місця події та слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_8 детально показав, в який спосіб та за яких обставин наносив потерпілому неодноразові удари. Висновки суду про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого у зв`язку із дружніми стосунками останніх, а також через обставину повідомлення ОСОБА_8 про вчинений ним злочин також не можна визнати правильними, оскільки такі спростовуються встановленими судом обставинами щодо кількості, сили та локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, зокрема, тяжких; про вчинений злочин ОСОБА_8 повідомив не одразу після виявлення потерпілого померлим, а лише наступної доби. Обставина ж повідомлення ОСОБА_8 про вчинений ним злочин може бути судом визнана такою, що пом`якшує покарання винному. Висновок суду про те, що орган досудового розслідування, помилково кваліфікував діяння обвинуваченого за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки недостатньо врахував зухвалу поведінку потерпілого, який образливими словами та погрозами ножем спровокував обвинуваченого на злочинні дії є також неправильним, оскільки ця обставина, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, не може свідчити про спрямованість умислу, однак, відповідно до п.7 ч.1ст.67 КК України може бути врахована судом як така, що пом`якшує покарання обвинуваченому - вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого.

У зв`язку з чим, просить дослідити докази, а саме показання ОСОБА_8 дані під час судового слідства, технічний носій інформації судового провадження, висновки експертиз №№ 280 та 353, показання експерта ОСОБА_13 дані у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність кваліфікації судом першої інстанції діянь ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України та призначене покарання, просить вирок суду від 20.07.2017 змінити. Указує, що судом безпідставно не було зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення з 31.08.2015 до 08.02.2016, у строк покарання з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.Зазначає, що вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 14.07.2015, ОСОБА_8 було засуджено за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 11 (одинадцять) років позбавлення волі, після чого засудженого було направлено для відбування покарання до Житомирської установи виконання покарання. Вказаний вирок, за касаційною скаргою сторони захисту, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 29.03.2016 - скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Тому, вважає, що строк перебування ОСОБА_8 в Житомирській установі виконання покарань слід рахувати, як строк попереднього ув`язнення. Просить на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 31.08.2015 до 08.02.2016 у строк відбування покарання з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за дні позбавлення волі.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник адвокат ОСОБА_9 просить таку залишити без задоволення. Вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме ОСОБА_8 викликав правоохоронців та повідомив про те, що в нього вдома знаходиться труп потерпілого ОСОБА_12 .. В ході розгляду кримінального провадження було встановлено, і ніким не спростовано, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_12 перебували в дружніх стосунках, їздили разом на заробітки, часто бачилися і запрошували один одного в гості.

-5-

Ці ж обставини підтвердила і сама потерпіла - сестра ОСОБА_12 - ОСОБА_14 , інші допитані в судовому засіданні свідки. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що умисел ОСОБА_8 був направлений на заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів рукою по шиї та взутою ногою по тілу в область грудної клітки, спини та живота. При цьому допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 не зміг чітко відповісти, коли саме після спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень настала смерть останнього, а висновки судово-медичних експертиз таких даних не містять. Також, експерт повідомив, що при наданні потерпілому висококваліфікованої медичної допомоги його життя можливо було врятувати. Отже, сукупність наявних у кримінальному провадженні доказів, беззаперечно свідчить про те, що при нанесенні ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_8 не передбачав настання його смерті, а відтак його дії судом першої інстанції правильно перекваліфіковані з п.13 ч.2 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України.

В заперечені на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_8 вказує на відсутність у нього прямого умислу на вбивство ОСОБА_12 .. Його діяння, судом першої інстанції правильно перекваліфіковані з п.13 ч.2 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу й заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу захисника заперечила, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника до задоволення не підлягають з таких підстав.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_14 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду. При прийнятті рішення про розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілої враховується те, що апеляційним судом повідомлення про дату, час та місце розгляду кримінального провадження потерпілій надіслано відповідно до вимог закону, що даних про поважність причин її неявки та відкладення апеляційного розгляду кримінального провадження на інший термін від потерпілої до апеляційного суду не надходило.

Колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, а саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілого, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, які безпосередньо досліджені під час розгляду місцевим судом кримінального провадження та перевірені апеляційним судом під час його розгляду.

-6-

Так, з наданих суду першої інстанції показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині не визнав, пояснивши при цьому, що не мав на меті вбити потерпілого, наносив йому удари, але не стільки разів, як про це вказано в обвинувальному акті, смерті потерпілому не бажав. 08.08. 2013, приблизно о 13 год. до нього прийшов ОСОБА_12 з велосипедом, який попросив заштовхати велосипед у двір, оскільки сам не може, тому що впав із сливи і болять ребра, та ще до того впав з велосипеда. Також, ОСОБА_12 говорив, що взяв велосипед для того, щоб триматися, випив, щоб краще переносити біль. ОСОБА_12 приніс із собою самогон, який вони разом вживали в будинку. ОСОБА_12 був в шортах, на плечі мав майку, яку кинув на крісло. ОСОБА_12 говорив, що йому погано, та приліг на диван, а він вийшов на вулицю. Коли повернувся, то побачив п`ятно на дивані, де спав ОСОБА_12 , на що зробив зауваження потерпілому, на що ОСОБА_12 взяв кухонний ніж та виразився на його адресу образливими словами. Після чого, він ударив ОСОБА_12 один раз по шеї ребром руки. Від удару, ОСОБА_12 впав біля столу на живіт та продовжував його ображати, вдаривши його при цьому плоскогубцями по нозі. Потерпілий встати не міг, оскільки був дуже п`яний, піднімався на руки і знову падав. Для того, щоб ОСОБА_12 заспокоївся, не кидав у нього сторонніми предметами, проспався, він зв`язав йому мотузкою руки та копнув із незначною силою 3-4 рази в лівий бік. Виходячи з будинку чув, як ОСОБА_12 знову кричав йому вслід, погрожував, а тому повернувся та копнув ногою ще один раз в правий бік. Усього наніс ОСОБА_12 приблизно 7-8 ударів в ділянку живота та ребер. Крові у потерпілого не було. Після того ввімкнув телевізор та пішов з будинку. Повернувшись приблизно о 19 год. 30 хв., запитав ОСОБА_12 , чи проспався, на що останній не відповів. На це, розрізав мотузку і зрозумів, що ОСОБА_12 помер, швидку допомогу не викликав, накрив тіло, не пересував, та в той день нікому не повідомляв. На наступний день - 09.08.2013, вечером приблизно о 22 22 год. 30хв., пішов до родички ОСОБА_15 , звідки зателефонував працівникам міліції, яким повідомив про труп ОСОБА_12 .. Смерті потерпілому не бажав, не наносив йому удари в життєво важливі органи та не наносив їх умисно, а наносив їх тільки для того, щоб потерпілий припинив його ображати. В той же час у вчиненому розкаюється, оскільки шкодує, що внаслідок його дій потерпілий помер, просить суворо не карати.
З показань потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що в один із днів, опівночі (точний час не пам`ятає), їй зателефонувала ОСОБА_16 , яка повідомила, що вбили її брата. Дослівно свідок сказала: «Приходи, ОСОБА_17 вбив брата». ОСОБА_18 також говорила, що ОСОБА_8 сам викликав міліцію. Приблизно, через 40 хв. вона приїхала на місце події - до будинку ОСОБА_8 .. У будинок не заходила, покійного брата ОСОБА_12 не бачила. Обвинувачений в той час знаходився в автомобілі працівників міліції, вона з ним не розмовляла. Обвинувачений та її брат ОСОБА_12 тривалий час товаришували, разом вживали алкогольні напої, разом ходили на роботу, конфліктів та сварок між ними не було. Їй було відомо, що у ОСОБА_12 була травма черева, поламані ребра та інші ушкодження.
Показаннями свідка ОСОБА_19 стверджується, що приблизно о 22 год..00 год. за київським часом, дату не пам`ятає, коли вона була у своєї куми, яка є сусідкою ОСОБА_8 , прийшов останній, який був був у нетверезому стані, розмовляв з ними та під час розмови попросив телефон. В її присутності ОСОБА_8 сказав по телефону, що «у мене в хижі жмурик», «приїжджайте і побачите». Її та ОСОБА_20 запросили в якості понятих у будинок ОСОБА_8 .. В будинку в одній із кімнат на підлозі лежав ОСОБА_21 . Там також, були працівники міліції. Потерпілий був одягнутий в шорти, ноги прикриті, руки були ззаді, чи зв`язані були вона не пам"ятає, крові не було.

-7-
Рапортом чергового Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області від 10.08.2013 стверджується, що 10.08.2013, о 00 год. 40 хв. в чергову частину Іршавського РВ поступило повідомлення по телефону від ОСОБА_8 про виявлення ним 09.08.2013, близько 23 год. 30 хв., трупа ОСОБА_12 у своєму будинку (т. 2 а.к.п. 3).
Протоколом огляду місця події від 10.08.2013 з фототаблицями до нього, стверджується, що об`єктом огляду є територія дворогосподарства № 72 в с. Мідяниця Іршавського району, в тому числі приміщення одноповерхового будинку, в якому на підлозі у спальній кімнаті виявлено труп ОСОБА_12 , відображено результати огляду трупа, а також зазначено про виявлення та вилучення мотузки, футболки чорно-білого кольору із плямами схожими на кров (т. 2 а.к.п. 9-18).
Із копії лікарського свідоцтва про смерть №81 від 10.03.2013, складеного лікарем Іршавського районного відділу судмедекспертизи, вбачається, що судово-медичним експертом - зав. відділенням встановлена така причина смерті ОСОБА_12 - внутрішньочеревна кровотеча, розриви судинного пучка нирок і судин брижі, тупа травма черева (т. 2 а.к.п. 23).
З акту судово-медичного дослідження (обстеження) №78 трупа ОСОБА_12 , проведеного судово-медичним експертом - завідувачем Іршавського районного відділення судово-медичної експертизи у період з 10.08. по 10.09.2013 вбачається, що в такому містяться відомості про тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, ступінь їх тяжкості та те, що причиною смерті ОСОБА_12 стала тупа травма черева, яка супроводжувалася розривами брижі, кровоносних судин нирок та брижі, розривом верхнього полюса правої нирки, масивною внутрішньочеревною кровотечею (3200 мл), крововиливами у тканини внутрішніх органів з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів у поєднанні з множинними переломами ребер, на грунті тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 2 а.к.п. 24-30).
Висновком експерта № 280 (за матеріалами провадження) за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , проведеної з 16.08. по 16.09.2013 підтверджується те, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: синець шкірних покривів поперекової ділянки справа на рівні 1 поперекового хребця; синець шкірних покривів бічної правої поперекової ділянки; синець шкірних покривів бічної лівої поперекової ділянки на рівні 3-4 поперекових хребців; синець шкірних покривів здухвинної ділянки зліва; саднина задньої поверхні правого ліктьового суглобу; саднина зовнішньої бічної поверхні правого колінного суглобу; три паралельні саднини шкірних покривів передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, на правій і лівій ділянках променево-зап`ясткових суглобів, по їх окружності борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом; крововиливи по окружності передньої черевної стінки; локальні крововиливи у проекції тіла грудини, на рівні 3-4 ребер та мечоподібного відростка грудини по серединній лінії, у проекції 4-5 ребер по середньоключичній лінії зліва та 4-5-6 ребер по середньоключичній лінії справа; розриви брижі в ділянці кореня з крововиливами; травматичні розриви нижньої брижової артерії та її гілок; розрив тканини верхнього полюса лівої нирки з крововиливами у жирову та під фіброзну капсули; крововиливи у стінку порожньої та здухвинної кишок; прямі переломи ребер справа з повторною травматизацією країв: 6-7 ребер по передній підпахвинній лінії, 8 ребра - по середній підпахвинній лінії, 9 ребра - по задній підпахвинній та по лопатковій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях з крововиливами у міжреберні проміжки; прямі переломи ребер зліва з повторною травматизацією країв: 5-6-7 ребер - по передній підпахвинній лінії, 8-9 ребра - по середній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 11 ребра - по лопатковій лінії, 12 ребра - по

-8-
прихребтовій лінії з крововиливами у міжреберні проміжки. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені у терміни 2 доби до часу дослідження від неодноразового нанесення ударів значної сили тупими твердими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Виявлені при дослідженні борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом на шкірних покривах правого та лівого променево зап`ясткових суглобів могли утворитися шляхом стискання із затягуванням напівжорстким предметом типу мотузки. Усі виявлені при судово-медичному дослідженні на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження, виходячи з їх морфологічного прояву спричиненні зажиттєво, незадовго до настання смерті. За ступенем тяжкості виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців, саднин та крововиливів у м`які тканини вказаних ділянок тіла прижиттєво кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів. Переломи 6-7-8-9-10 ребер справа та переломи 5-6-7-8-9-10-11-12 зліва за ступенем тяжкості прижиттєво кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призводять до тривалого розладу здоров`я більш ніж 21 день. Виявлені при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_12 розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розрив верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та під фіброзну капсули, крововиливи у стінку порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недогрів`я внутрішніх органів за ступенем тяжкості прижиттєво кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження. При судово-медичному дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень спричинених після настання смерті не встановлено. Виявлені при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_12 розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розрив верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та під фіброзну капсули, крововиливи у стінку порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів призвели до смерті потерпілого ОСОБА_12 .. Причиною смерті ОСОБА_12 стала тупа травма черева, яка супроводжувалася розривами брижі, кровоносних судин нирок та брижі, розривом верхнього полюса правої нирки, масивною внутрішньочеревною кровотечею (3200 мл), крововиливами у тканини внутрішніх органів з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів у поєднанні з множинними переломами ребер на грунті тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 2 а.к.п. 84-89).
Висновком експерта № 353 (за матеріалами провадження) від 23.10.2013 підтверджується, що у такому викладено, які тілесні ушкодження виявлено при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 , спосіб їх завдання та те, що потерпілому прижиттєво було завдано не менше як 20 ударів у описані ділянки тіла (т. 2 а.к.п. 222-227).
Поясненнями експерта ОСОБА_13 , яким складено висновки №№280 та 353, стверджено, що у висновку експерта №280 у дослідній частині допущено описку щодо розриву лівої нирки, та оскільки нирки в людини є дві, то кровотеча призвела до смерті та з якої саме нирки не впливає на факт кровотечі. Також, у потерпілого були пошкоджені судини брижі, тобто мала місце сумарна кровотеча. Потерпілий втратив 3200 мл. крові. Причиною смерті стали ушкодження правої нирки в сукупності з іншими ушкодженнями, смерть настала від знекровлення. При такому знекровленні теоретично через 15-30 хв. могла наступити смерть. Згідно висновку №353 потерпілому було завдано не менше 20 ударів в різні ділянки тіла, мали місце численні переломи ребер. Всі тілесні ушкодження вкладаються в час події і всі є прижиттєвими. Ексгумація трупа може дати висновки лише щодо наявності ушкоджень
-9-
кісткових структур, всі інші внутрішні органи не придатні для додаткових досліджень. При підготовці висновку керувався загальнодоступною науковою літературою. Удушення у потерпілого не було, ознаки асфексії відсутні, оскільки блювотиння у дихальних шляхах не виявлено. Тілесні ушкодження потерпілому могли бути нанесені ногою, взутою в резинові тапочки, тому що має значення вага тіла, сила удару. У потерпілого був тяжкий ступінь алкогольного сп`яніння - 5,73 проміле, від якого також може настати смерть, проте це залежить від індивідуальних особливостей організму. Кількість сторінок висновку експерта згідно нумерації відповідає їх фактичній кількості.
Протоколом слідчого експерименту від 13.08.2013 з фототаблицею до нього, що проведений за участю підозрюваного ОСОБА_8 в присутності двох понятих, стверджується, що останній показав, як наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , як зв`язував йому руки, в якому положенні після падіння перебував потерпілий ОСОБА_12 (т. 2 а.к.п. 115-130).
Висновком експерта №151 від 20.09.2013, що складений за результатами судово-медичної експертизи речового доказу - футболки, вилученої в буд. АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0001075 за фактом вбивства ОСОБА_12 , підтверджується, що кров у слідах на футболці могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 2 а.к.п. 144-147).
Висновком експерта №152 від 20.09.2013, що складений експертом-імунологом Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, за результатами судово-медичної експертизи речового доказу - мотузки, вилученої в буд. АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0001075 за фактом вбивства ОСОБА_12 стверджується, що кров у слідах на мотузці могла походити від потерпілого ОСОБА_12 (т. 2 а.к.п. 160-163).
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів показання потерпілої та свідків вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції помилково визначив умисел винного та перекваліфікував діяння ОСОБА_8 з п. 13 ч.2 ст. 1 15 на ч.2 ст. 121 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його діянь за ч. 2 ст. 121 КК України, не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст. 115 КК України вбивство це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Згідно з ч.2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України) необхідно визначити суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: а саме при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

-10-

Конструкція складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України характеризується подвійною формою вини: умисною - до заподіяння тілесних ушкоджень та необережною до наслідків у формі настання смерті потерпілого.
За таких обставин, саме показання обвинуваченого ОСОБА_8 поряд з показаннями потерпілої ОСОБА_14 та свідків, а також іншими вищеневеденими доказами, в своїй сукупності повно відтворюють подію, тобто відтворюють всі обставини злочину, які були до, на момент та після його вчинення, і які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, що переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 умисно спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті останнього, у зв`язку з чим діяння ОСОБА_8 правильно перекваліфіковані з п. 13 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні саме передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його діянь за ч. 2 ст. 121 КК України.

Об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, інші доводи апеляційної скарги прокурора, зокрема про те, що судом не враховано як докази умислу на позбавлення ОСОБА_8 життя потерпілого, висновки судово-медичної експертизи №280 та №353; що висновки суду про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого у зв`язку із дружніми стосунками останніх, а також через обставину повідомлення ОСОБА_8 про вчинений ним злочин також, не можна визнати правильними, оскільки такі спростовуються встановленими судом обставинами щодо кількості, сили та локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, зокрема тяжких; що про вчинений злочин ОСОБА_8 повідомив не одразу, а після виявлення потерпілого померлим, і лише наступної доби; що обставина ж повідомлення ОСОБА_8 про вчинений ним злочин може бути судом визнана такою, що пом`якшує покарання винному; що висновок суду про те, що орган досудового розслідування, помилково кваліфікував діяння обвинуваченого за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки недостатньо врахував зухвалу поведінку потерпілого, який образливими словами та погрозами ножем спровокував обвинуваченого на злочинні дії є також неправильним, оскільки ця обставина, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, не може свідчити про спрямованість умислу, однак, відповідно до п.7 ч.1ст.67 КК України може бути врахована судом як така, що пом`якшує покарання обвинуваченому, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду

-11-

про відсутність у ОСОБА_8 умислу на спричинення ОСОБА_22 смерті та відповідно винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує і те, що всі докази та обставини, які прокурор наводить в апеляційній скарзі на спростування висновку суду про винуватість ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, були взяті судом першої інстанції до уваги при ухваленні вироку, і таким була дана належна оцінка.

Як убачається зі змісту вироку, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; фактичні обставини вчинення даного кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується негативно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, колегія суддів вважає обґрунтованим, а призначене покарання у виді 09 (дев`яти) років позбавлення волі необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про зміну вироку та зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не підлягають до задоволення з таких підстав.

Частиною 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11. 2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII, передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 14.07.2015, ОСОБА_8 був засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Указаний вирок, відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України набрав законної сили з моменту його проголошення, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 з 14.07.2015 набув статусу засудженого і не вважався особою, щодо якої застосовано попереднє ув`язнення, та був направлений для відбування покарання до Житомирської УВП..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевказаний вирок апеляційної суду 29.03.20 скасований, а кримінальне провадження направлено на новий апеляційний розгляд, що свідчить про те, що з указаного часу ОСОБА_8 знову набув статусу обвинуваченого і вважається попередньо ув`язненим.

Наведені обставини вказують на те, що період з 14.07.2015 по 28.03.2016 не може вважатися попереднім ув`язненням ОСОБА_8 , і такий не може бути зарахований ОСОБА_8 в строк відбування покарання з розрахунку один день

-12-

попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому доводи апеляційної скарги захисника про зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення з 31.08.2015 до 08.02.2016 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що вищевказані обставини залишись поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про необхідність зарахування ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за періоди з 14.07.2015 по 30.08.2015 та з 09.02.2016 по 28.03.2017, при цьому належним чином не вмотивувавши свій висновок у цій частині.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбування ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі наступні періоди: з 10.08.2013 по 12.08.2013 як строк затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України; з 15.08.2013 (строк взяття під варту) по 14.07.2015 (день набрання вироком Апеляційного суду Закарпатської області законної сили) як строк попереднього ув`язнення; з 29.03.2017 (день скасування вироку Апеляційного суду Закарпатської області від 14.07.2015 та направлення кримінального провадження на новий апеляційний розгляд) по 20.06.2017 включно (день втрати чинності положення ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015) також як строк попереднього ув`язнення.

Перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених ст. 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які є підставою скасування вироку із призначенням нового судового розгляду, у тому числі істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини, кваліфікації діянь обвинуваченого та призначеного йому покарання, та які б слугували безумовною підставою для його зміни чи скасування.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.04.2017 щодо ОСОБА_8 - без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11. 2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII)зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його

-13-
попереднього ув`язнення за період з 10.08.2013 по 12.08.2013, 15.08.2013 по 14.07.2015, 29.03.2016 по 20.06.2017- включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а один день відбутого покарання за один день позбавлення волі за період з 14.07.2015 по 29.03.2016.
На ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом 03 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: