Справа № 478/75/18 Провадження № 1-кс/478/7/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2018 року. Слідчий суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ВК № 93 ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , особи з приводу якої подано клопотання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 заяву адвоката ОСОБА_5 про негайне звільнення з під варти ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла заява адвоката ОСОБА_5 про негайне звільнення з під варти ОСОБА_6 .
Заявником, в обґрунтування своєї заяви зазначено наступне, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 листопада 2017 року касаційні скарги прокурора та ОСОБА_6 частково задоволенні та скасована ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року. Цією ж ухвалою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, які закінчуються в 15 годині 15 січня 2018 року. Таким чином, станом на 15 січня 2018 року на території юрисдикції Казанківського районного суду Миколаївської області в Казанківській ВК № 93 перебуває ув`язнений ОСОБА_6 . На теперішній час відсутнє будь-яке судове рішення, яке б набрало законної сили, а також відсутні будь-які інші правові підстави для позбавлення ОСОБА_6 свободи.
На підставі вищенаведеного, просить слідчого суддю: прийняти рішення про звільнення з-під варти ув`язненого за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2017 року ОСОБА_6 з Казанківської ВК № 93 Миколаївської області, відносно якого на теперішній час відсутнє будь-яке судове рішення, яке б набрало законної сили, а також відсутні будь-які інші правові підстави для позбавлення ОСОБА_6 свободи.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав заяву, вказував, що згідно діючого законодавства на даний час відсутні законні підстави для утримання ОСОБА_6 в Казанківській ВК № 93, просив ухвалити рішення про його негайне звільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав заяву та просив постановити ухвалу, якою звільнити його з під варти із Казанківської ВК № 93.
Прокурор та представник ВК № 93 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви, через її необґрунтованість.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши заяву, матеріали додані до неї та матеріали особової справи, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи .
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Як було встановлено слідчим суддею, вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років. На підставі ч.4 ст.70 КК України ухвалено покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2011 року виконувати самостійно.
Також вказаним вироком, обрано запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року вказаний вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року щодо ОСОБА_6 було змінено, а саме: перекваліфіковано дії останнього з ч.1 ст.115 КК України на ст.94 КК України (1960 року) та призначено покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк десять років. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 вересня 2012 року по 06 травня 2016 року (включно), що становить 3 роки 7 місяців 28 днів, у строк відбування покарання, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, що становить у даному випадку 7 років 3 місяці 26 днів. В решті вирок суду залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 діб.
Як вбачається із ухвали суду касаційної інстанції, постановляючи судове рішення від 16 листопада 2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодилася із доводами касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування кримінального закону, а саме ч.5 ст.72 КК України, та лише частково та лише в цій частині із доводами касаційної скарги засудженого, та дійшла висновку, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню лише в частині неправильного застосування кримінального закону, а саме ч.5 ст.72 КК України, із направленням справи на новий апеляційний розгляд.
За наведених обставин, вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року в частині визначення запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою не скасовано. Вказаний запобіжний захід може бути змінено чи скасовано лише судом апеляційної інстанції, на розгляді якого знаходяться апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції.
Згідно з п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зокрема зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінально - процесуальним законодавством не встановлені.
Таким чином, слідчий суддя при розгляді справ даної категорії, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та перевіряти законність прийнятого судом рішення.
Отже, у випадку якщо вироком суду особу засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, та вирішено питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, єдиною підставою для звільнення такої особи з-під варти буде рішення відповідного суду вищої інстанції про скасування або зміну вироку суду першої інстанції саме в частині запобіжного заходу або в цілому виправдання засудженого, або зміну раніше призначеного йому покарання на інше, не пов`язане з позбавленням волі.
Оскільки при постановленні вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року приймалося рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слідчий суддя під час розгляду заяви в порядку ст.206 КПК України не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенням інших судів при вирішенні питання про обрання, зміну та продовження строків тримання осіб під вартою, а перевіряє лише їх наявність.
На підставі викладеного, керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про негайне звільнення з під варти ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1