Справа № 182/5433/17
Провадження № 1-кп/0182/680/2017
У Х В А Л А
21.12.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2017 за № 0003690 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Меліоративне, Новомосковского району Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 03.10.2017 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 29.08.2017 за № 0003690 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 05.01.2018.
Обвинувачений в судове засідання доставлений не був, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілу, а також репутація обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, родичів, які могли б його забезпечувати, постійного місця роботи та законних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходилось кримінальне провадження по його обвинуваченню, де йому було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також прокурор просить врахувати, що обвинувачений вчинив цей злочин у період дії цього запобіжного заходу, і те, що обвинувачений не з`являвся до суду, до нього застосовувався привід, а у зв`язку з неявкою до суду ухвалою Орджонікідзевського міського суду він оголошений у розшук.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батьків за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 має батьків, цивільну дружину, малолітню дитину, батьком якої він є фактично, хоча і не записаний як батько, відшкодував потерпілому збитки, а також зобов`язується з`являтись до суду за кожною вимогою.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи під цілодобовим домашній арештом, не з`являвся до суду, а в Орджонікідзевському міському суді взагалі був оголошений у розшук; продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки вчинив новий злочин у той час, як в провадженні суду вже знаходилися кримінальні провадження; впливати на потерпілого. Також суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, репутацію обвинуваченого, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Та обставина, що ОСОБА_3 має батьків, цивільну дружину, сама по собі не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки він мав ці соціальні зв`язки і раніше, але продовжував вчиняти злочини. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 05.01.2018, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 44 050 грн.
Керуючись 314-315 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого задовольнити. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобто до 18 лютого 2018 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 44 050 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1