Справа № 314/5254/17
Провадження № 1-в/314/214/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.05.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4

представника колонії ОСОБА_5
секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Цілиноград, республіка Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Раніше судимого:
1)01.09.1997 року за ст. 140 ч.3, 81 ч.3, 229-1 ч.2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки, штрафу 680 грн.. Перегляд вироку 16.03.1998 року направити в місця позбавлення волі на 5 років.
2)15.01.1999 року за ст. 143 ч.2, 43 КК України до 6 років позбавлення волі. Перегляд вироку 11.09.2003 року, зменшити покарання до 4 років позбавлення волі. Звільнений 18.09.2003 року по кінцю строку відбування покарання.
По даній справі засуджений: 23.02.2010 року Сакським міським районним судом АР Крим за ст.115 ч.1, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.12.2009 року по 11.05.2010 року з розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 02.12.2009 року. Кінець строку: 23.06.2019 року.
Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений та його захисник на клопотанні наполягали, просили суд звільнити ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покаранняна строк який залишився.

Представник адміністрації установи не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 26.06.2016 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: за сумлінну поведінку та ставлення до праці 3 рази заохочувався. За порушення встановлених законодавством заборон, притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що мав 1 стягнення, яке погашене.

На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з хворобою на туберкульоз.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди задовільно.
Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Не входить до складу ради колективу засуджених.
Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.
Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку. За вироком суду позову не має.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_3 протягом часу відбування покарання 2016-2018 роки, не був працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Рішенням комісії установи від 30.12.2016 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

02.05.2018