Номер провадження: 11-сс/785/2018/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2017 року по кримінальному провадженню №0005993 від 26.09.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 15 та ч. 4 ст. 190 КК України, про відмову в накладенні арешту на майно,-

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0005993 від 26.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 та ч.4 ст.190 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , про накладення арешту на земельну ділянку прощею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 від 03 листопада 2017 року було скасовано арешт, накладений на вказану земельну ділянку, а будь-яких нових підстав для накладення арешту стороною ініціатором клопотання не наведено. При цьому слідчий суддя послався на те, що підозра в рамках вказаного кримінального провадження нікому не пред`явлена, а з доданих до клопотання матеріалів не вбачається інших підстав, які б свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, порушує питання про її скасування.
В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 , оскільки не врахував ризиків можливості відчуження та просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на земельну ділянку прощею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район.
У судове засідання з`явилася представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 , а прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в зв`язку з чим згідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливим провести судовий розгляд за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника потерпілого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 ,яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити, вивчивши матеріали провадження у кримінальній справі, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження, які надійшли на адресу апеляційного суду, вбачається, що власником земельної ділянки прощею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, є держава в особі Татарбунарської районної державної адміністрації.
Крім того, долучені до клопотання матеріали свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_7 згідно договору оренди від 27.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та Татарбунарською районною державною адміністрацією в Одеській області є користувачем зазначеної земельної ділянки.
Відповідно до вимог ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частиною третьою зазначеної статті визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
У наданих потерпілим ОСОБА_7 слідчому судді матеріалах відсутні жодні дані, які вказують на те, що він є цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні та ним заявлено цивільний позов та відсутні дані, які визначені положеннями ч.3 ст.171 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що положеннями кримінального процесуального закону не передбачено право потерпілого на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а лише передбачена можливість звернення з відповідним клопотанням до слідчого та прокурора, які в свою чергу мають право на внесення такого клопотання на розгляд слідчого судді.
Таким чином, наведені вище положення закону на надавали можливості слідчому судді розглянути клопотання та прийняти рішення про накладення арешту на майно, яке в тому числі перебувало у користуванні потерпілого.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту, слідчий суддя прийшов до правильного висновку та прийняв вірне рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Крім того, апеляційним судом прийняті до уваги надані представником потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , пояснення щодо наявності між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 цивільно-правового спору, розгляд якого провадиться в судах відповідної юрисдикції та факту знаходження на зазначеній земельній ділянці, якою користується потерпілий, майнового комплексу, побудованого ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі апелянт наводить ряд власних обвинувальних доводів щодо причетності ОСОБА_9 до скоєння злочину, передбаченого ст. 15 та ч. 4 ст. 190 КК України, та на підтвердження зазначеного факту надає витяг з ЄРДР про реєстрацію його заяви щодо намагання ОСОБА_9 здійснити дії, направлені на заволодіння майном, а саме земельної ділянки прощею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:000, яка на праві користування належить ОСОБА_7 .
Крім того як в апеляційній скарзі, так і поданому до слідчого судді клопотанні, ОСОБА_7 посилається на наявність відкритого відносно ОСОБА_9 іншого кримінального провадження, а саме за ст.128 та ч.4 ст.296 КК України, однак на підтвердження цього факту останнім не надано жодного доказу і такі докази відсутні в матеріалах клопотання.
Зазначені у витягу з ЄРДР дані, вказують на те, що ОСОБА_9 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні та як підтверджено викладеними в апеляційній скарзі апелянтом даними, ОСОБА_9 взагалі не має процесуального статусу у цьому проваджені.
Водночас, апеляційний суд врахована обставина належності зазначеної земельної ділянки державі, в особі її розпорядника - Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, яка діє від імені держави, а тому за відсутності погодження з розпорядником земельної ділянки, переоформлення прав на зазначену земельну ділянку відбутися не може.
Доводи апелянта щодо обставин прийняття певними слідчими суддями різних за своїм змістом рішень у одному і по одному і тому ж питанні, в тому числі і вирішення питання щодо скасування арешту на зазначене майно за клопотанням відповідної особи не може бути предметом розгляду апеляційним судом, оскільки питання перегляду стосується певного судового рішення, якому апеляційний суд повинен надати правову оцінку.
Таким чином апеляційний суд не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах потерпілого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , про накладення арешту на земельну ділянку прощею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4