АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5431/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2017 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власників майна ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.09.2017 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено у кримінальному провадженні № 0001741 від 30.05.2017 арешт із забороною відчуження, володіння, використання на грошові кошти Національного банку України (гривні), загальною сумою 677950 (шістсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а саме купюри номіналом 200 (двісті) гривень в загальній кількості 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) банкноти, купюри номіналом 100 (сто) гривень в загальній кількості 1200 (одна тисяча двісті) банкнот, купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в загальній кількості 1001 (одна тисяча одна) банкнота, купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в загальній кількості 15 (п`ятнадцять) банкнот, які вилучено 28.09.2017 під час обшуків у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та які об`єднано в єдине житлове приміщення, в якому мешкає ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власники майна подали апеляційну скаргу в якій, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора.
В обґрунтування своєчасного звернення з апеляційною скаргою, апелянти зазначають, що розгляд клопотання прокурора був здійснений без повідомлення та участі власників майна, а копія оскаржуваної ухвали не направлялася.

ОСОБА_6 мотивуючи апеляційні вимоги, зазначає, що двічі звертався до процесуального прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, відповіді не було отримано, після чого звернувся із скаргою до слідчого судді на бездіяльність прокурора та дана заява не розглянута.
Також ОСОБА_10 стверджує, згідно ухвали про надання дозволу на обшук, відмовлено в частині проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , вилучені кошти в загальній сумі 677 950, 00 грн. є його власністю, які були отримані ним протягом 2014-2017 років в результаті підприємницької діяльності, виписки по особовим рахункам фізичної особи підприємця додаються до апеляційної скарги. З метою схоронності даних коштів ОСОБА_7 передав своєму синові ОСОБА_6 який зберігав їх за своїм місцем проживання.
Апелянти зазначають, що майно, на яке накладено арешт та вилучена комп`ютерна та мобільна техніка, не має жодного відношення до кримінального провадження № 0001741 від 30.05.2017 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власників майна. Після отримання оскаржуваної ухвали власник майна ОСОБА_10 та ОСОБА_7 звернулися 18.10.2017 року з апеляційною скаргою, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001741 від 30.05.2017 за фактом вчинення неправомірних дій службовими особами органів державної влади, які за попередньою змовою із керівниками комерційних структур, зловживаючи наданою їм владою та службовими повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та інших осіб сприяють останнім у здійсненні незаконного імпорту товарів на територію України без сплати податків та обов`язкових платежів до державного бюджету України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

13.09.2017 року ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_6 , на підставі яких 28.09.2017 року проведено обшуки, якими не передбачено вилучення грошових коштів у разі виявлення, тому вилучені кошти на загальну суму 677 950 грн. є, відповідно вищевказаних норм КГІК України, тимчасово вилученим майном.

30.09.2017 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 0001741 від 30.05.2017року арешту із забороною відчуження, володіння, використання на грошові кошти Національного банку України (гривні), загальною сумою 677950 (шістсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а саме купюри номіналом 200 (двісті) гривень в загальній кількості 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) банкноти, купюри номіналом 100 (сто) гривень в загальній кількості 1200 (одна тисяча двісті) банкнот, купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в загальній кількості 1001 (одна тисяча одна) банкнота, купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в загальній кількості 15 (п`ятнадцять) банкнот, які вилучено 28.09.2017 року під час обшуків у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та які об`єднано в єдине житлове приміщення, в якому мешкає ОСОБА_6

30.09.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001741, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вказані грошові кошти, забезпечення застосування спеціальної конфіскації та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, які вилучено 28.09.2017 року під час обшуків у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та які об`єднано в єдине житлове приміщення, в якому мешкає ОСОБА_6 .

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо зогляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що кримінальне провадження № 0001741 зареєстроване 30.05.2017 року, повідомлення про підозру ОСОБА_6 не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти, останній в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебував, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та спеціальної конфіскації.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання, органом досудового розслідування не було ініційовано накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею застосовано захід забезпечення кримінального провадження, обов`язковою умовою застосування якого є наявність підозрюваного, а тому таке рішення є незаконним, що тягне за собою його скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора, оскільки КПК України не передбачає можливість застосування арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації за відсутності даних, що підтверджували б вручення повідомлення про підозру.

Крім того, відповідно до ч. 3 п. 4 с. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Також в матеріалах провадженні відсутні відомості про заявлений цивільний позов.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ., задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено у кримінальному провадженні № 0001741 від 30.05.2017 арешт із забороною відчуження, володіння, використання на грошові кошти Національного банку України (гривні), загальною сумою 677950 (шістсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а саме купюри номіналом 200 (двісті) гривень в загальній кількості 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) банкноти, купюри номіналом 100 (сто) гривень в загальній кількості 1200 (одна тисяча двісті) банкнот, купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в загальній кількості 1001 (одна тисяча одна) банкнота, купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в загальній кількості 15 (п`ятнадцять) банкнот, які вилучено 28.09.2017 під час обшуків у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та які об`єднано в єдине житлове приміщення, в якому мешкає ОСОБА_6 ., скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення у кримінальному провадженні № 0001741 від 30.05.2017 арешту із забороною відчуження, володіння, використання на грошові кошти Національного банку України (гривні), загальною сумою 677950 (шістсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а саме купюри номіналом 200 (двісті) гривень в загальній кількості 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) банкноти, купюри номіналом 100 (сто) гривень в загальній кількості 1200 (одна тисяча двісті) банкнот, купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в загальній кількості 1001 (одна тисяча одна) банкнота, купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в загальній кількості 15 (п`ятнадцять) банкнот, які вилучено 28.09.2017 під час обшуків у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та які об`єднано в єдине житлове приміщення, в якому мешкає ОСОБА_6 ., відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4