ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/821/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011207 від 24.11.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України,
ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки на його думку він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку прокурора щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зі змісту викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, а також з формулювання обвинувачення вбачається, що ТОВ «Лімна-Груп», засновником якого був обвинувачений ОСОБА_4 було здійснено неконтрольовані фінансові операції з метою прикриття незаконної діяльності. Крім того, ОСОБА_4 було відкрито рахунки ТОВ «Лімна Груп» у банківських установах для отримання можливості невстановленою особою здійснювати незаконні розрахунки із контрагентами ТОВ «Лімна Груп». Також з обвинувального акту вбачається, що незаконна діяльність ТОВ «Лімна-Груп» полягала у тому, що невстановлені слідством особи, використовуючи реквізити вказаного підприємства та його печатку, здійснювали незаконну діяльність, яка полягала в документальному оформленні неіснуючих операцій за продаж товарів, виконання робіт, надання послуг на адресу підприємств-контрагентів, після чого такі документи передавались замовникам «послуг» чи «товарів» (підприємтсвам-вигодонабувачам) з метою уникнення від оподаткування шляхом незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення валових витрат з податку на прибуток. Таким чином орган досудового розслідування вказав в обвинувальному акті на здійснення подсадовими особами ТОВ «Лімна Груп» дій, спрямованих на уникнення від оподаткування та надання послуг з мінімізації податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки, що свідчить про те, що вказаними діями була завдана певна шкода державі, проте розмір цієї шкоди на зазначений, а навпаки в обвинувальному акті вказано, що кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 р. «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності»- дії осіб, на ім`я яких за їхньою згодою зареєстровано суб`єкт підприємництва з метою, зазначеною в ст. 205 КК , мають кваліфікуватись як пособництво фіктивному підприємництву, а в разі, коли їх діями здійснено легалізацію (державну реєстрацію) суб`єкта підприємництва (підписання та

нотаріальне посвідчення установчих документів, призначення на посаду керівника підприємства тощо), - як виконавство цього злочину.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як пособництво фіктивному підприємництву. Разом з тим, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 зазначено, що останнім з метою реєстрації юридичної особи було складено довіреність від 14.01.2016 р., якою ОСОБА_4 уповноважив довіерну особу вчиняти дії, у тому числі щодо замовлення та отримання виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, витяги, отримати Свідоцтво платника податку, розписуватись, підписувати установчі документи, бути представником у будь-яких підприємствах, установах та організаціях, з усіх питань, пов`язаних з державною реєстрацією будь-яких змін до установчих документів до будь-яких товариств. При цьому ОСОБА_4 надав свої документи, що посвідчують особу та підписав надані йому невстановленою особою статутні та інші документи щодо реєстрації фіктивного підприємства ТОВ «Лімна Груп». Далі у формулюванні обвинувачення зазначено, що документи щодо реєстраціїї створення юридичної особи, які були підписані довіреною особою ОСОБА_4 були передані державному реєстраторові для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи ТОВ «Лімна Груп». На підставі вищевказаних документів, державний реєстратор вніс запис до Єдиного реєстру фізичних та юридичних осіб щодо реєстрації ТОВ «Лімна Груп» та призначення ОСОБА_4 її директором та засновником. Таким чином виклад фактичних обставин злочину свідчить про те, що діями ОСОБА_4 фактично було здійснено легалізацію (державну реєстрацію) суб`єкта підприємництва ТОВ «Лімна Груп», а тому в його діях вбачаються ознаки виконавства злочину, передбаченого ч.1 ст. 205 КК України, а не пособництва. Таким чином виклад фактичних обставин злочину, а також формулювання обвинувачення на думку суду не узгоджується із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_4 злочину.

Аналіз вищенаведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011207 від 24.11.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1