г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1310/16-к
Номер провадження 1-кп/213/20/17
У Х В А Л А
09 листопада 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , він же цивільний відповідач,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду в м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження за кримінальними провадженнями № 0000648 від 10.05.2016 року, № 0000632 від 20.05.2017 року та № 0000955 від 01.06.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309; ч.2 ст.309; ч.2 ст.307 КК України, яке розглядається разом з цивільним позовом позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст.ст.185 ч.3, 309 ч.1, 309 ч.2, 307 ч.2 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався. Строк тримання під вартою закінчується 16.11.2017 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на час розгляду справи в суді на 60 діб. Зазначив, що продовжують існувати ризики, які раніше зазначались при обранні запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , та не продовжувати тримання під вартою. Обвинувачений підтримав клопотання захисника та заперечував проти клопотання прокурора.
Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кожен окремо заперечували проти клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту. Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_7 , він же цивільний позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів: за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309; ч.2 ст.309; ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкриміновані злочини, в тому числі за ст. 307 ч.2 КК України передбачене покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст.185 ч.3 КК України передбачене покарання від 3 до 6 років позбавлення волі та є тяжкими умисними злочинами. Обвинувачений раніше неодноразово судимий:
13.07.2010р. Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.2,104,75 КК України, до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;
27.12.2010р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.185ч.2,71 КК України, остаточно призначено покарання 4 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнився 06.06.2014р. умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 3 дні.
25.12.2015р. Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.185ч.2, 185ч.3, 162ч.1, 70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.
Тобто інкриміновані злочини за ст.309 ч.2, 307 ч.2 КК України вчинено в період іспитового строку, та в разі доведеності вини- звільнення з іспитовим строком неможливе. Судимості не зняті та не погашені. Обвинувачений є особою схильною до скоєння злочинів, не працює, не має засобів до існування, тобто існує ризик вчинення нового злочину. Судове слідство продовжується, необхідно допитати свідків, дослідити письмові докази, допитати потерпілого, обвинуваченого. Суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не є особою похилого віку та на здоров`я не скаржився, на умови перебування під вартою також не скаржився. Обвинувачений не одружений. Має малолітню дитину ОСОБА_9 , 2016 року народження. Обвинувачений має місце реєстрації. Характеризується позитивно. Перебуває на обліку в лікаря нарколога з березня 2015 року, у лікаря психіатра знаходиться під наглядом з 2002 року з діагнозом: легка розумова відсталість.
Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв`язки. Суду не доведено наявності тісних соціальних зв`зків, які б спростували ризик переховування.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів за і проти звільнення.
Існує ризик тиску на свідків, оскільки ряд свідків в суді ще не допитувались, а обвинувачений може чинити тиск на свідків.
Існує ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто добровільно до поліції зі зізнанням не з`явився, відсутні відомості про тісні соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочинів та тяжких злочинів, в тому числі обвинувачується по двох епізодах злочинів, які вчинені в період іспитового строку.
Існує ризик вчинення нових злочинів, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, не має засобів до існування, схильний до вчинення злочинів.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин. Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наявні підстави "проти" звільнення, тобто "за" тримання під вартою.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне та не буде запобігати зазначеним ризикам.
Таким чином клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду справи в суді, тобто по 16 січня 2018 року включно- підлягає задоволенню, а клопотання захисника щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 22,176,177, 181,183, 217,343,371,372 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
По об`єднаному кримінальному провадженню продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на час розгляду справи в суді, тобто по 16 січня 2018 року включно.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1