Ухвала іменем україни 05 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_7 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК.

Вирішено питання про речові докази.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у зайнятті гральним бізнесом за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою отримання прибутку від незаконного зайняття гральним бізнесом, достовірно знаючи про дію Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", порушуючи його вимоги, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї діяльності, організував господарську діяльність з проведення азартних ігор за допомогою семи гральних автоматів в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 . Так, він вказані гральні автомати розмістив в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 та надавав для користування особам для проведення азартних ігор, умовою гри на яких є внесення гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш і результат якої повністю або частково залежить від випадковості. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зайняття гральним бізнесом, ОСОБА_7 в період часу з лютого по березень 2014 року домовився з ОСОБА_8 про оренду нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , після чого встановив у вищезазначеному приміщенні сім гральних автоматів та домовився із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою с. Краснопілки Уманського району, про те, що вона за грошову винагороду буде виконувати окремі види робіт та надавати певні послуги, а саме: забезпечувати функціонування вищезазначеного грального закладу, зокрема, вона, користуючись мобільним телефоном, на який відвідувачі закладу (гравці) повинні були попередньо зателефонувати, перевіряла, хто саме прийшов та вирішувала чи можна пропускати осіб. Після пропуску гравців до грального закладу консультувала з приводу гри та видавала виграші відповідно до показників гральних автоматів та по закінченню гри випускала гравця з приміщення грального закладу та закривала за ним двері. З метою отримання доказів злочинної діяльності, повного викриття схеми, пов`язаної із зайняттям гральним бізнесом, встановленням винуватих осіб, припинення триваючого особливо тяжкого злочину та його належного процесуального оформлення співробітниками УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області були проведені відповідні слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії, в результаті яких викрито та задокументовано злочинну діяльність ОСОБА_7 .
Так, 18 грудня 2014 року у приміщенні грального закладу по АДРЕСА_2 працівниками УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області проведено контрольовану закупку - контрольну гру на гральному автоматі, під час якої гравець зайшов до приміщення грального закладу, двері до якого йому відчинила особа на ім`я ОСОБА_10 , після чого гравець здійснив ставку та гру на декількох гральних автоматах по черзі. По закінченню гри гравець попросив особу на ім`я ОСОБА_11 відчинити йому двері та вийшов з приміщення грального закладу. В результаті організованих азартних ігор на гральних автоматах ОСОБА_7 отримав незаконний прибуток, не контрольований державою, на загальну суму 2067 грн., котрі були виявлені та вилучені працівниками міліції 18 грудня 2014 року в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення грального закладу по АДРЕСА_2 . Крім того, в ході обшуку виявлені та вилучені гральні автомати в кількості семи штук, які використовувалися ним для організації проведення азартних ігор.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням судами вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор стверджує, що судом при наданні оцінки дослідженим доказам не дотримано вимоги ст. 94 КПК та безпідставно виправдано ОСОБА_7 . Вважає, що суд прийшов до необґрунтованого висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК. Посилається на те, що суд взяв до уваги лише доводи сторони захисту та побудував своє рішення на свідченнях ОСОБА_7 та змінених показах свідків. Зазначає, що судом не було враховано, що прокурор наголошував про необхідність перевірки достовірності змінених у суді показів свідка ОСОБА_9 , а також не було дано оцінки факту зміни показів даного свідка. Вважає, що районним судом було грубо та істотно порушено вимоги ст. 374 КПК, а також не надано оцінки усім доказам, які були надані стороною обвинувачення. Звертає увагу, що судом було залишено без належної уваги покази свідка ОСОБА_8 , який повідомив про обставини оформлення ОСОБА_7 в оренду приміщення магазину для бізнесу. Крім того, суд упереджено підійшов до дослідження носіїв інформації із записами проведення негласних слідчих дій. Вважає, що судами не проаналізовано та не поставлено під сумнів розбіжності в показах свідків і ОСОБА_7 . Стверджує, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги ст. 419 КПК. Зазначає, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки апеляційним вимогам прокурора.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_6 , у яких вона просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи касаційної скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий апеляційний розгляд, думку захисника, яка не підтримала доводи касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Свій висновок щодо виправдання ОСОБА_7 на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення виправдувального вироку.
У відповідності до вимог ст. 374 КПК суд навів у вироку підстави для виправдання обвинуваченого та зазначив мотиви, з яких відхилив докази обвинувачення. При цьому суд правильно зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви доведеності вини тлумачаться на користь особи.
Що стосується перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, то він був здійснений відповідно до вимог статей 404407 КПК. Свій висновок щодо правильності виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 203-2 КК апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Під час перегляду вироку в порядку апеляційного провадження суд, дотримавшись положень глави 31 КПК, ретельно перевірив усі доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, аналогічні за змістом доводам, викладеним у касаційній скарзі прокурора, й мотивовано відмовив у її задоволенні, навівши аргументи, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та підтверджують обґрунтованість висновку суду першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, є законною та вмотивованою.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів, оскільки стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК, і такі висновки не спростовані доводами касаційної скарги.
Посилання у скарзі на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді апеляційної скарги спростовуються дослідженими та зазначеними у судовому рішенні доказами та матеріалами цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Із матеріалів провадження слідує, що судом першої інстанції у повному обсязі були досліджені, в тому числі, докази сторони обвинувачення, які у сукупності з іншими доказами були оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК. Враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК необхідності повторного дослідження наголошених прокурором у скарзі доказів у суду апеляційної інстанції не було. Крім того, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні докази, якими суд першої інстанції обґрунтував виправдання обвинуваченого, по іншому не переоцінював, а погодився з оцінкою, яку їм дав суд першої інстанції.
Підстав, які б свідчили про упереджене дослідження судами всіх обставин кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , вивченням матеріалів провадження не установлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що наголошено прокурором у касаційній скарзі, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, не виявлено.
З огляду на наведене, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3