У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2017 Справа №607/13557/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003704 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
Захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про зміну останньому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи його тим, що ризики, які існували на момент застосування даного запобіжного заходу, на даний час зменшились.
Суд, заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, яка заперечила у задоволенні наведеного клопотання унаслідок продовження існування ризиків, які були підставою для застосування до обвин6уваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що дане клопотання до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , який ніде не працює, а тому не має самостійних доходів і засобів до існування, будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі, за вчинення злочинів проти власності, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів проти власності, що дає суду підстави вважати, що даний обвинувачений, у разі обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, матиме можливість продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, зважаючи на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, ухилитися від суду або ж іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 28 жовтня 2017 року, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, що були визначені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про застосування запобіжного заходу, докази зменшення яких стороною захисту не наведено, які перешкоджають обранню обвинуваченому ОСОБА_3 його більш м`якого виду.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, главою 18 КПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника, підтриманого обвинуваченим, про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 28 жовтня 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1