Справа №585/2985/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/362/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день за два згідно ч.5 ст.72 КК України за період з 04.11.2016 р. по 24.03.2017 р.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено з мотивів того, що зазначений засудженим період на підставі ч.5 ст.72 КК України вже був зарахований вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2017 р., за яким ОСОБА_7 відбуває покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на те, що після набрання вироком законної сили в період з 27.03.2017 року по день прибуття в колонію 14.06.2017 року також перебував в слідчому ізоляторі, просить зарахувати цей час в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2017 р. за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання термін знаходження його під вартою з 04.11.2016 р. по день набрання вироку законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 30.03.2017 р.

Відповідно до довідки Роменської виправної колонії (№ 56) ОСОБА_7 перебував під вартою з 04.11.2016 р. по 27.03.2017 р. включно (а.п.8).

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VІІІ було внесено зміни до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки зазначений ним у клопотанні термін знаходження під вартою, а саме з 04.11.2016 р. по день набрання вироком законної сили включно, вже було зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2017 р.

Щодо вимог засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування покарання часу знаходження в СІЗО до 14.06.2017 року, то ці вимоги не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» до строку попереднього ув`язнення зараховується не загальний час знаходження в СІЗО, а лише час «попереднього ув`язнення» в розумінні до Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Попереднє ув`язнення відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, період знаходження ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора після набрання вироком законної сили, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання 14.06.2017 року, як на цьому наголошує апелянт, не може вважатися попереднім ув`язненням та не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення, так як засудженому в даному періоді не обиралася міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а вказані дії провадяться після набрання вироком законної сили у період відбування призначеного вироком покарання.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не може бути задоволеною.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4