Справа № 344/929/18
Провадження № 1-кс/344/428/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0005220 від 20.12.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що 18.12.2017 року, близько 22 год., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 , з метою святкування Дня Святого Миколая прибули до приміщення житлової квартири свого знайомого ОСОБА_9 , яка розташована в АДРЕСА_1 . В цей час в квартирі також перебував ОСОБА_10 .

Перебуваючи в кімнаті житлової квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли за стіл та розпочали вживати спиртні напої.

19 грудня 2017 року, близько 03 год., ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_5 , що їм потрібно повертатись додому та направилась до коридору вказаної квартири. ОСОБА_5 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_8 , підійшов до потерпілої та вчинив із нею словесний конфлікт, в ході якого діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_8 за волосся і силою почав штовхати її, внаслідок чого остання декілька раз ударилась ділянкою голови до унітазу, який знаходився в коридорі квартири. Припинивши свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 направився до кімнати, де раніше із друзями вживав алкогольні напої, а ОСОБА_8 , з метою недопущення подальшого отримання тілесних ушкоджень, погодилась залишитись у приміщенні вказаної житлової квартири та лягла спати.

В подальшому, а саме 19.12.2017 року, близько 13 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , в ході розпивання спиртних напоїв, обурившись на те, що ОСОБА_8 наполягає на тому, щоб вони їхали додому, знову вчинив словесний конфлікт із потерпілою, виражався в її сторону нецензурною лайкою, та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вийшов до коридору вказаної квартири, де в той час перебувала ОСОБА_8 та умисно наніс їй декілька ударів в ділянку голови, внаслідок чого остання впала на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 виштовхав її на сходову площадку квартири, де наніс кілька ударів ногами в ділянку живота та грудей, після чого повернувся до приміщення житлової квартири свого знайомого ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 , відчувши різкий біль в ділянці живота, зайшла до кімнати житлової квартири АДРЕСА_2 та лягла на ліжко.

Близько 15:00 год., 19.12.2017 року, до кімнати вказаної вище житлової квартири увійшов ОСОБА_10 , який побачивши, що ОСОБА_8 погано, викликав карету швидкої медичної допомоги, якою було доставлено потерпілу до приміщення Центральної міської клінічної лікарні, що по вул. Г. Мазепи, 114, в м. Івано-Франківську, де потерпіла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в приміщенні реанімаційного відділення вказаного лікувального закладу.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 90 від 25.12.2017 року, смерть ОСОБА_8 настала у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень у вигляді закритої тупої травми живота з розривом сечового міхура, які згідно пункту «к» частини 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

24 січня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років та усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину, крім того, в підозрюваного відсутні будь-які соціальні зв`язки в м. Івано-Франківську, не має постійного джерела прибутку, незаконно впливати на потерпілого, свідківу цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний особисто знайомий із ними, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійного джерела прибутку, зловживає алкогольними напоями, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, схильний до ведення антигромадського способу життя та не має стабільного джерела доходу. Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку, що не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та можливості незаконно впливати на свідків, потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони являються його знайомими та йому відомо про місце їх проживання. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на свідків та потерпілу у ході спілкування з останніми. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечив, оскільки вважає зазначені прокурором ризики недоведеними, підозру не обгрунтованою, просив врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 24 січня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 121 КК України, зокрема покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, допитами потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , допитом матері ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , протоколом слідчого експерименту, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 та іншими доказами в їх сукупності.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Однак, вважаю, що твердження захисника про необгрунтованість підозри та підстав лікарського свідоцтва про смерть не може бути прийнята до уваги, оскільки в свідоцтві про смерть визначена попередня причина смерті, у кримінальному провадженні призначена судово-медична експертиза, а спричинені ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом сечового міхура, які згідно пункту «к» частини 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш мяких запобіжних заходів та обґрунтування обовязків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак прокурором не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, наявність постійного місця проживання, не працюючого, не одруженого, раніше притягався до адміністративної відповідальності та раніше не судимого.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В той же час обставини, які зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі характеризують підозрюваного, і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 53 дні - до 17 березня 2018 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 25 січня 2018 року.