Справа № 646/1979/18
№ провадження 1-кс/646/2267/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.04.18 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , в межах матеріалів досудового розслідування за №0001331, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого суді Червонозаводського районного суду м. Харкова з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна вилученого під час особистого обшуку ОСОБА_5 , та обшуків за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , автомобілів «Мітсубіши Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1 , «Хюндай акцент», державний номерний знак НОМЕР_2 для збереження доказів та подальшого виконання конфіскації майна, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 368 КК України.
Також слідчий в клопотанні зазначив, що власники зазначених речей знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_5 ) та АДРЕСА_2 ( ОСОБА_6 ). Захист підозрюваних ОСОБА_5 здійснює ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснює ОСОБА_8 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовільнити.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного.
В клопотанні слідчий просить накласти арешт з метою уникнення зникнення та пошкодження вказаних речей. Крім того, слідчий вважає, що є підстави вважати, що є необхдіність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваним з метою подальшої конфіскації.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому слідчий не зазначає хто саме є, принаймні, володільцем вилученого майна, не наводить яке конкретне значення мають речі та документ для кримінального провадження й які саме факти чи обставини можна встановити за допомогою цих речей, зокрема, пакетів документів на отримання ліцензій, документів щодо посвідки на проживання, печатки, договорів, зарядних пристроїв, планшетів, ноутбуків, мобільних телефонів, документів щодо земельних ділянок, фрагментів паперу, банківських карток без визначення власника та на ім`я ОСОБА_9 , візиток, грошових коштів, в т.ч., що використовувалися для проведення слідчого експерименту щодо якого також не визначено, що це за слідчий експеримент й чим зафіксований, копії особистих документів осіб та документів господарюючих суб`єктів.
Перелічені недоліки клопотання є не просто формальними, а позбавляють слідчого суддю виконати вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, за якими при вирішенні питання про арешт майна має бути, окрім іншого, враховано: правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, в клопотанні слідчий зазначає мету накладення арешту конфіскація, однак в матеріалах клопотання відсутні докази та підстави вважати, що вказане майно - автомобіль належить підозрюваному, відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України.
Виходячи з положень ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно п. 6 листа ВСС України від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 у межах одного кримінального провадження клопотання про застосування заходів забезпечення вноситься щодо кожної особи окремо.

Отже, клопотання про арешт майна має подаватися відносно одного підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, а не щодо декількох.

Крім того, не наведення в клопотанні даних за якими можна здійснити виклик захисників унеможливлює виконання слідчим суддею вимог вищенаведених вимог ст. 172 КПК України - забезпечення у часті захисників підозрюваних в судовому засіданні.
Наведене свідчить, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню в силу положень ч.3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків протягом семидесяти двох годин.
На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 172 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , в межах матеріалів досудового розслідування за №0001331, про арешт майна, повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя: ОСОБА_1