Справа № 554/669/18
Дата документу 02.02.2018
2 лютого 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Папа Республіки Угорщина, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта вища, розлученої, не працюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 116 КК України,
Починаючи з 2012 року у обвинуваченої ОСОБА_6 , яка разом з двома малолітніми дітьми, проживала в квартирі АДРЕСА_2 спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та вітчимом ОСОБА_8 , із-за поведінки та ставлення останньої до неї склалися неприязні стосунки, які супроводжувалися постійними сварками, образами, докорами, принижуванням гідності обвинуваченої, в зв`язку з чим вона перебувала у стані постійного емоційного збудження, яке тривалий час не знаходило свого виходу.
4 грудня 2017 року, близько 09 години, між обвинуваченою, яка знаходилась у своїй квартирі, та її матір`ю на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків в черговий раз виникла сварка, під час якої остання знову почала ображати її та принижувати честь і гідність як особи, проявляючи надмірну агресивність.
В ході сварки у обвинуваченої ОСОБА_6 внаслідок тривалості психотравмуючої ситуації, яка пов`язана з поведінкою потерпілої, переживання відчуття страху, образи та приниження, проявленої відносно неї агресивності, виник стан вираженого емоційного напруження (фрустрації), що позбавило її можливості свідомо контролювати відповідність власної поведінки вихідному мотиву і проявилось у нехарактерному способі реагування, що підтверджується висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи № 39 від 17 січня 2018 року.
Перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виник внаслідок систематичного знущання та тяжких образ з боку потерпілої, у обвинуваченої виник умисел на вбивство своєї матері.
Реалізуючи свій злочинний умисел, який раптово виник, захищаючись від протиправних дій останньої, з метою противоправного позбавлення життя матері, обвинувачена схопила з шафи в коридорі молоток та нанесла ним декілька ударів по голові потерпілій, вкусила її за ніс, після чого схопивши ніж, нанесла їй чисельні удари по тулубу, голові та кінцівках, спричинивши тілесні ушкодження, від яких мати померла на місці їх отримання.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1340 від 17 січня 2018 року потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
колото-різаних ран, які утворилися не менш ніж від 42-х кратної дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що мав гостре лезо з однієї сторони та обушок з іншої, і діяв під різними кутами;
різаних ран в області лівої надбрівної дуги з розповсюдженням на нижню повіку та в кількості 6-ти на лівій боковій поверхні шиї, утворилися від не менш ніж 7-ми кратної дії гостро-ріжучого предмету;
численних тілесних ушкоджень у вигляді різаних ран, які могли утворитися внаслідок захисту руками від неоднократних дій гостро ріжучого предмету;
різно-направлених (хаотично-розташованих) ран в волосистій частині лобно-тім`яної області голови, що утворились від не менш ніж 18-ти кратної дії предмета;
рани ближче до лінійної форми в області переходу спинки носа у верхівку більше зліва в кількості 3-х, та на переднє-нижній поверхні перетинки носа в кількості 2-х, могли утворитися внаслідок не менш ніж однократного укусу нападником.
Вищевказані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносно живої особи можна оцінити лише у сукупності, як такі, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, такі що призвели до смерті.
Округлі багрово-синюшні синці на тильній поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті в кількості 2-х, на внутрішній поверхні правої кисті в проекції 5-ї п`ясної кістки в кількості 3-х, на тильній поверхні правого передпліччя в нижній третині в кількості 2-х, на ліктьовій поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третини в кількості 3-х, які стосовно живої особи мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Причиною смерті ОСОБА_7 стали шок-крововтрата, що розвинувся внаслідок численних ран голови, шиї, тулуба та кінцівок.
Допитана в ході судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. При цьому вона зазначила, що поштовхом і причиною до скоєння злочину явилась виключно поведінка, в останній час, з проявами агресивності, матері та невлаштованість її особистого життя, на фоні чого напружувався її емоційний стан, що за викладених вище обставин, призвело до вчинення нею неконтрольованих дій відносно матері, яка в черговий раз спровокувала конфлікт, проявивши при цьому надмірну агресію та вчинивши дії, які змусили її захищатись. Щиро розкаялась у вчиненому та просила призначити їй покарання, яке б дало змогу вийти із вкрай тяжкого душевного стану, в якому вона весь час після скоєння злочину перебуває, не маючи змоги спілкуватись з своїми дітьми та займатись їх вихованням. Запевнила суд у щирості своїх намірів вести законослухняний спосіб життя та довести суспільству можливість її виправлення без ізоляції від нього.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ст. 116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілої.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин.
Обставин, які обтяжують її покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує конкретні обставини справи, характер і тяжкість вчиненого обвинуваченою злочину, особу винної та обставини, що впливають на призначення покарання.
Крім зазначеного, суд враховує, що обвинувачена вперше вчинила злочин та притягується до кримінальної відповідальності, обставини вчинення нею злочину, поведінку обвинуваченої як до, так і після скоєння злочину, яку суд розцінює як дійове каяття, виключно позитивну характеристику її особи, віктимну поведінку потерпілої, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, висновок органу пробації про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, і приходить до висновку про необхідність призначення їй покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для її виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачена усвідомила суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаялася у вчиненому і своєю поведінкою сприяла розкриттю злочину, запевнила суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати правопорушень, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на неї обов`язків відповідно до статті 76 КК України.
Оскільки обвинувачена засуджується до покарання, від відбування якого вона звільняється, то суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обраний щодо неї запобіжний захід змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого статтею 116 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши її з-під варти негайно в залі суду.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1