Справа № 732/817/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1140/2017
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000160,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 13.03.1997 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

2) 31.07.2003 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 141, ч.2 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 23.12.2010 року Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 121,ч. 1 ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі;

4) 09.06.2017 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 6 місяців арешту;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 09.06.2017 року та за сукупністю вироків остаточно призначене покарання на 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахований термін попереднього ув`язнення з 12 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 949 грн. 80 коп. процесуальних витрат, понесених на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 25 квітня 2017 року, близько 18 години, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі, розташованому на околиці с. Смичин Городнянського району Чернігівської області, діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 спав, таємно викрав його дорожню сумку, розміром 50х25х25 см з прикріпленою металевою фурнітурою з надписом «Venture», вартістю 266,77 грн., шкіряну барсетку розміром 20х14х10 см з надписом на металевій табличці «joba star», вартістю 216,67 грн., мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Х2-02», вартістю 526,67 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 25 грн., з грошовими коштами на рахунку 30 грн., з карткою пам`яті micro-SD HC марки «Transcend» об`ємом 16 Гб, вартістю 135 грн., грошові кошти в сумі 1700 грн. та 100 доларів США, що згідно довідки, виданої відділенням Городнянське-2 ПАТ КБ «Приватбанк», у перерахунку на національну валюту, становило 2667, 3697 грн., 70 болгарських левів, що у перерахунку на національну валюту становило 1035,6344 грн., які належали потерпілому ОСОБА_10 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6603,01грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати за м`якістю призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким за ч. 2 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду від 09.06.2017 року і за сукупністю злочинів за двома вироками призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при визначення терміну покарання за ч.2 ст. 185 КК України, суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який має чотири непогашені судимості за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, по справі наявна обтяжуюча обставина рецидив злочинів. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займається. Нові злочини вчинив через нетривалий термін після звільнення з місць позбавлення волі.

З досудової доповіді органу з питань пробації вбачається, що ризик вчиненнях нових злочинів у ОСОБА_6 досить високий. Викрадене майно потерпілому повернуте внаслідок оперативних заходів працівників поліції та не є заслугою обвинуваченого.

Призначаючи покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, суд не звернув уваги, що крадіжка майна була вчинена 25 квітня 2017 року, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ухвалений 09 червня 2017 року, відповідно наявна сукупність злочинів за двома вироками і покарання повинно призначатися згідно ч. 4 ст. 70 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з доводами апеляційної скарги прокурора та подав заперечення, які назвав апеляційною скаргою, де зазначає, що викрадене майно повернуте потерпілому і останній не має до нього жодних претензій, в тому числі і по мірі покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив про посилення покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів прокурора в частині посилення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у повторному, таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_10 , в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції проводився за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, а не за сукупністю вироків, як помилково вирішив суд.

Як убачається з копії вироку, залученої до матеріалів кримінального провадження, 09 червня 2017 року ОСОБА_6 був засуджений Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 6 місяців арешту, за крадіжку чужого мана з проникненням у житло, вчинену 07 січня 2017 року.

По даному кримінальному провадженню він вчинив крадіжку чужого майна потворно, 25 квітня 2017 року, до ухвалення вироку 09 червня 2017 року.

Отже, покарання повинно призначатися за правилами ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України, а не згідно положень ст. 71 КК України.

Обираючи строк покарання за повторну крадіжку чужого майна, суд першої інстанції, на порушення вимог ст. 65 КК України та загальних засад призначення покарання, не звернув уваги на особу обвинуваченого, який після викриття його у вчиненні злочину визнає провину, кається, після чого знову вчиняє навмисні корисливі злочини проти власності.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, як особа, що не займається суспільно-корисною працею, помічався в порушенні громадського порядку, без поваги ставиться до осіб старших за віком, вступає в конфлікти (а.с.95).

Раніше обвинувачений вчиняв тяжкі та особливо тяжкі злочини, в тому числі проти власності, має три непогашених судимості.

Наявність у обвинуваченого дитини, не є обставиною, що позитивно характеризує винного. Навпаки, будучи особою працездатного віку та батьком, ОСОБА_6 ніде не працює, відповідно участі в матеріальному утриманні дитини, не приймає.

Викрадене майно потерпілому ОСОБА_10 , згідно розписок, залучених до матеріалів справи, повернули працівники поліції, завдяки оперативності яких, обвинувачений не встиг розпорядитися викраденим.

Відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, не є обставиною, що зменшує суспільну небезпечність вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який вперто не бажає вести законослухняний спосіб життя.

При визначенні строку покарання, поза увагою суду залишився зміст досудової доповіді органу з питань пробації, де однозначно вказано, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного злочину є дуже високим, його виправлення без позбавлення волі становить небезпеку для суспільства.

Приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, розмір викраденого, неодноразове вчинення обвинуваченим злочинів у минулому, його зізнання, каяття, в той же час негативні характеристики, соціальні схильності, та вважає збільшити термін покарання з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Закон України «Про амністію у 2016 році», не може бути застосований до ОСОБА_6 , виходячи з положень п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закон України «Про амністію у 2016» році», оскільки він має три непогашені судимості за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, і за цим вироком йому призначається покарання за сукупністю злочинів, серед яких ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року і остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 12 травня 2017 року, зарахувавши йому в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, чинним на час тримання під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 12 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13