Дата документу Справа № 314/653/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1390/17
Єдиний унікальний № 314/653/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 84 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місто народження: Донецьк, розлученого, освіта середня, пенсіонера, без визначеного місця проживання, раніше судимого:
1) 17.01.1997 року Кіровським районним судом м. Донецька за ч.3 ст.229-1 КК України (в ред.1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 11.07.2005 року звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк,
за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 зазначає, що не згоден з ухвалою суду, вважає, що йому незаконно відмовлено, хоча всі довідки були надані. Суд першої інстанції не врахував його дуже важкий стан здоров`я, хвороби та загрозу для життя. На даний момент він знаходиться на стаціонарному лікуванні в установі під постійним наглядом лікарів. Повідомляє, що є хвороба серця, відмовляють ноги, гіпертонічний криз, видалено жовчний міхур, гострий хондроз, проблемі з хребтом. Просить все це врахувати та звільнити його з місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою.
ОСОБА_6 по даній справі засуджений: 21.11.2013 року Кіровським районним судом м. Донецька за ч.1 ст. 115, п.9, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.07.2017 року у задоволенні клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою - відмовлено.
Суд першої інстанції дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку, що по перше, на питання: чи перешкоджає хвороба засудженого подальшому його відбуванню покарання в місцях позбавлення волі, відповіді експертом не надано, а що стосується особи засудженого: ОСОБА_6 будучі особою засудженою вироком Кіровського районного суду м. Донецька за вбивство людини з метою приховати інший злочин за п.9, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі, при цьому за місцем відбування покарання характеризується посередньо. Суд також врахував, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання є кара за вчинений злочин, а на момент розгляду подання засуджений відбув 4 роки 11 місяці 14 днів позбавлення волі з призначених йому 13 років, вважав даний строк покарання недостатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 оскільки на час розгляду заяви не досягнуто мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Донецька за вбивство людини з метою приховати інший злочин за п.9, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Початок строку 29.07.2012 року, кінець строку 19.12.2023 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.03.2017 року було призначено судово медичну експертизу відносно засудженого ОСОБА_6 , який на даний час відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».
До суду надійшов висновок експерта за матеріалами справи № 139/к, згідно якого судово медична експертна комісія доходить до наступних підсумків:
« 1. За даними з медичної картки стаціонарного хворого №1 КУ «СТЛ при СВК УДПтС України в Запорізькій області (№55)» пацієнту ОСОБА_6 , 1951 р.н. встановлено наступний діагноз:Ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз, стенокардія напруги ІІ функціональний клас. Серцева недостатність ІІ-ІІІ ступеню.Гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню. Високий кардіо-васкулярний ризик. Церебральний атеросклероз ІІ-ІІІ ступеню. Дисцикуляторна енцефолапотія ІІ ступеню з частими гіпертонічними кризами. Вестибуло - атактичний синдром. Когнітивні порушення. Артеріальна гіпертензія - це стійке підвищення систолічного та/або діастолічного артеріального тиску до 140/90 та вище. При стадії ІІІ гіпертонічної хвороби є об`єктивні ознаки ураження органів мішеней з порушенням їх функцій; стенокардія, перенесені інфаркт, міокарду та інсульт, хронічна серцева недостатність ІІА-ІІІ ст., хронічна ниркова недостатність, хронічна гіпертонічна енцефалопатія ІІІ ст. Для гіпертонічна хвороба ІІІ стадії характерні ускладнені гіпертонічні кризи в анамнезі:розвиток на фоні підвищеного АТ гострих коронарних синдромів, гострого порушення мозкового кровообігу, крововиливи (в мозок, сітківку), розшарування аорти. Таким чином, у пацієнта наявні захворювання серцево-судинної системи із сталою тенденцією до прогресування та глибинними функціональними розладами - розповсюджені набряки, ознаки застійних явищ у внутрішніх органах (печінка +2.5 см за крам реберної дуги), ураження «органів мішеней» (гіпертрофія міокарду лівого шлуночка), часті гіпертонічні кризи незважаючи на терапію, що надається пацієнту. З огляду на вищевикладене комісія вважає, що прогноз для видужання у пацієнта несприятливий, для життя у короткостроковій перспективі сумнівний, у середньо-та довгостроковій перспективі - несприятливий, та залежить від темпу вичерпування компенсаторних можливостей організму, що є індивідуальним.
2. Питання можливості відбування покарання людиною за станом здоров`я є не лише медичним, а й юридичним та соціальним.
Юридичні та соціальні аспекти не можуть бути досліджені судово-медичною комісією в межах своєї компетенції, і є виключно прерогативою суду.
Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року визначено перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Вказані у хворого ОСОБА_6 захворювання, насамперед, відносяться до п.8.1. Хвороби серця з недостатністю кровообігу ІІІ стадії; п.8.1.7. Ішемічна хвороба серця; п.8.2 Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії;
Таким чином, діагноз ОСОБА_6 з огляду на клінічну картину, результати консультацій профільних спеціалістів, інструментальних досліджень у динаміці (із сталою тенденцією до прогресування) відповідає п.8 переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».
Висновком експерта надано лише відповіді по двом із трьох поставлених судом запитань, з яких категоричної заборони до відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 експерт не ставить.
На третє питання: чи перешкоджає хвороба засудженого подальшому його відбуванню покарання в місцях позбавлення волі, відповіді експертом не надано.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України, особа яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Дійсно, зазначені у висновку експертів хвороби засудженого відноситься до тяжких хвороб, передбачених п.8.1., п.8.1.7., п.8.2, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/5/572 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014р. за № 990/25767.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків. Однак, з висновку експертів не вбачається про те, яким саме чином хвороби засудженого об`єктивно перешкоджають подальшому відбуванню ним покарання.

Крім того, Закон вимагає від суду враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи (ч.2 ст.84 КК України).

Такими обставинами можуть бути: поведінка засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, тривалість відбутого покарання, обставини, які при можливому звільненні від покарання або його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (наприклад, відсутність постійного місця проживання рідних чи близьких, тощо), а також інші обставини.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений 21.11.2013 року Кіровським районним судом м. Донецька за ч.1 ст. 115, п.9, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. На даного засудженого застосовані заходи покарання, метою якого є також і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Як вбачається з характеристики, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо. Двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності і жодного разу не заохочувався. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Фактично, за висновком характеристики, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.

Дані про особу засудженого, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, характеристика за місцем відбування покарання, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, значний строк не відбутої частини покарання - кінець строку покарання - 19.12.2023 р., відсутність підтвердження об`єктивного перешкоджання захворювання відбуванню покарання, інші доводи даної ухвали, не дають колегії суддів достатніх підстав для задоволення поданої апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: