Провадження № 11-кп/792/560/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 688/4327/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 12 липня 2017 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з професійно-технічною освітою, працюючу медсестрою Шепетівської центральної районної лікарні, одружену,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку на строк 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) грн. 86 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів сумі 2726,76 грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 08 квітня 2016 року близько 19.45 год., керуючи автомобілем марки «Мazda-6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , рухаючись по вул. В.Котика в м. Шепетівці в напрямку м. Славути поблизу АЗС «АNP», не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, здійснила обгін мопеда марки «Viper» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який на той час здійснював маневр поворот ліворуч до АЗС «АNP», чим порушила вимоги п.п.1.5, 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1, 14.2 (б) та лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху:

п.1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1. водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

14.2.(б) перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

лінія горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1. перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1. позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1. для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний проїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю не менше 30 км/год.,

внаслідок чого відбулося зіткнення передньої правої частини автомобіля з лівою задньою стороною вказаного мопеда та з лівою частиною тіла водія ОСОБА_7 , в результаті якого водій мопеда ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садіння в лобній ділянці голови зліва, на верхній поверхні лівого плечового суглобу , на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на тильній поверхні правої кисті, рана в лобній ділянці голови зліва, забій лівої легені, переломи третього, шостого, сьомого ребер зліва, гематома повік лівого ока, ушкодження зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд справи у місцевому суді, у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги аргументує неконкретним обвинуваченням пред`явленим ОСОБА_9 , оскільки у ньому відсутні відомості про те, який саме пункт ПДР порушила ОСОБА_9 і яким чином її дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, що настали.

Зазначає, що слідством не встановлено факту перевищення водієм ОСОБА_9 допустимої швидкості руху, а в обвинувальному акті не відображено з якою швидкістю рухався автомобіль обвинуваченої та чи є дана швидкість небезпечною в заданій дорожній обстановці.

Наголошує, що швидкість руху мопеду потерпілого не перевищувала 30 км/год., а тому ОСОБА_9 мала право здійснити обгін. При цьому потерпілий не вмикав покажчик повороту, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 .

Стверджує, що свідок ОСОБА_12 жодного відношення до ДПТ не має, являється другом сина потерпілого, з`явився у справі через півроку після події, а тому його показання слід сприймати критично.

Звертає увагу, що сторону захисту не ознайомлено з протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , проведення якого здійснювалося при невідповідній дорожній обстановці.

Наголошує і про те, що суд у своєму рішенні не відобразив показання свідка ДТП ОСОБА_11 , який був очевидцем самої події.

Зазначає сторона захисту і про недопустимість такого доказу по справі, як висновок автотехнічної експертизи від 23.06.2016 року за №255А, вихідні дані на проведення якого слідчий брав із пояснень ОСОБА_9 , наданих останньою у шоковому стані в день ДТП, і які вона не підтримує на даний час.

Додаткова автотехнічна експертиза була неповною, так як слідчий не вказав усіх вихідних даних, що унеможливило дати відповідь на поставлені експерту запитання.

Акцентує увагу, що з метою усунення суперечностей, сторона захисту самостійно ініціювала проведення автотехнічної експертизи, висновок якої судом безпричинно до уваги не взято, не зважаючи на те, що дані висновку істотно відрізняються від попередніх.

При цьому, суд відхилив клопотання захисту про проведення повторної автотехнічної експертизи з метою усунення усіх розбіжностей, що призвело, на переконання захисту, до неповноти та поверхневості судового розгляду в цілому.

Розглянувши справу в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у порушенні нею, як особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, відповідають фактичним обставинам та підтверджені наявними у справі, дослідженими судом та наведеними у вироку доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що він 8 квітня 2016 року, керуючи мопедом «Viper», виїхав з вул. Шешукова в м. Шепетівці, повернув на вул. Тургенєва та рухався в сторону автозаправки зі швидкістю 25-30 км/год., через 100 м включив покажчик лівого повороту і змістився до осьової лінії, проїхав поворот за перехрестя по вул. Тургенєва та почав здійснювати поворот наліво на автозаправну станцію. Повернувши на заїзд на АЗС та проїхавши 2 м, відчув удар у лівий бік, впав на асфальтоване покриття та втратив свідомість. Перед зіткненням він бачив, що за 80 м позаду нього рухалася автомашина білого кольору;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який був очевидцем того, як автомобіль під керуванням ОСОБА_9 , перетнувши суцільну лінію розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із мопедом, який із увімкненим лівим покажчиком повороту повертав на АЗС;

Ці показання суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки вони фактично співпадали між собою та були повністю підтверджені усією сукупністю інших доказів по справі, у тому числі:

-показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про те, що автомобіль ОСОБА_9 при обгоні мопеда потерпілого допустив з останнім зіткнення;

-даними, що містяться у протоколі огляду місця ДТП, протоколах огляду транспортних засобів;

-результатами, отриманими під час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 ;

-висновком судово-медичної експертизи, за яким потерпілому в результаті ДТП були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження;

-висновком судових авто-технічних експертиз, згідно з якими водій автомобіля «Мazda-6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повинна була діяти відповідно до вимог пп.10.1, 12.2, 12.4, 13.1, 14.2 (б) та лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, недотримання яких перебуває у наслідковому зв`язку із подією.

Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_9 , не врахувавши дорожню обстановку, здійснила обгін мопеда марки «Viper» під керуванням ОСОБА_7 , який на той час здійснював маневр поворот ліворуч до АЗС «АNP», чим порушила вимоги п.п.1.5, 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1, 14.2 (б) та лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху. При цьому обвинувачена у разі дотримання правил дорожнього руху мала технічну можливість уникнути зіткнення у дорожній обстановці, що склалася. Тоді як недотримання таких правил безпеки руху призвело до зіткнення з мопедом потерпілого, внаслідок чого останньому були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Оскільки викладені вище докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин порушення ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху, та відповідають фактичним обставинам провадження, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність та достатність, які у своїй сукупності викривають обвинувачену у вчиненні інкримінованого злочину, та які судом обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

У зв`язку із чим, доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ОСОБА_9 ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах, слід визнати безпідставними.

Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 щодо обставин події є послідовними, не суперечливими, відповідають об`єктивно зафіксованим у протоколі огляду місця події слідам, підтверджені результатами слідчого експерименту, та висновками авто-технічних експертиз у кримінальному провадженні, а тому підставно, на спростування доводів апеляційної скарги, покладені судом в основу обвинувального вироку.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника про недоведеність вини обвинуваченої, недопустимість зібраних доказів, некоректність висновків судових авто-технічних експертиз, були предметом перевірки в суді першої інстанції та спростовані в ухваленому вироку.

Колегія суддів вважає докази, на яких ґрунтуються викладені у вироку суду висновки, правильними, в той час коли сторона захисту, ставлячи їх під сумнів, не вимагає повторного їх дослідження в суді апеляційної інстанції.

Так, у поданій апеляційній скарзі сторона захисту стверджує про незаконність вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам подій, неправильну оцінку доказів, порушення норм КПК під час розгляду кримінального провадження, а також про недоведеність винуватості.

Разом із тим, у апеляційній скарзі відсутні вимоги, яким чином апеляційний суд повинен перевірити законність вироку суду першої інстанції (процесуальні аспекти вирішення поставленого питання).

Згідно ж положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, виключно за клопотанням учасників судового провадження суду апеляційної інстанції.

Позиція сторони захисту щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, не узгоджується з чинним кримінальним процесуальним законом та суперечить повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Зокрема, автором апеляційної скарги не звернуто увагу на положення ст.415 КПК України, у якій передбачений вичерпний перелік підстав, з яких апеляційний суд може призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, а саме, якщо встановлені порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 КПК України:

- судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції; а також, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Жодної з підстав вказаного переліку стороною захисту не наведено. Тобто, обґрунтування такої вимоги, як скасування вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, в апеляційній скарзі відсутнє.

Посилання ж на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час перевірки матеріалів провадження апеляційним судом не встановлено, адже даних, які б свідчили про однобічність, неповноту, необ`єктивність чи упередженість дослідження органом досудового розслідування та судом обставин, що могли мати істотне значення для справи не виявлено. Як органом досудового розслідування, так і судом були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялися позиції сторін обвинувачення та захисту шляхом допиту обвинуваченої, потерпілого, свідків, дослідження висновків відповідних експертиз для перевірки позиції захисту обвинуваченої, яким судом дано належну оцінку у вироку із зазначенням мотивів чому приймаються до уваги одні докази, та відкинуті інші.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_9 вимогам ст.291 КПК України, оскільки зазначений процесуальний документ містіть необхідні відомості про обвинувачену та потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення.

Спроби апелянта підірвати довіру суду до доказового значення висновків авто-технічних експертиз, судова колегія відхиляє як неспроможні. Вихідні дані, які надавались на їх дослідження, отримувалися у встановленому законом порядку, в тому числі із показань самої обвинуваченої.

Не відповідають матеріалам кримінального провадження і спроби сторони захисту поставити під сумнів правильність висновку слідчого експерименту, проведеного 14.10.2016 року із свідком ОСОБА_12 з тих підстав, що у даному документі відсутні підписи обвинуваченої та захисника, адже сторона захисту не заперечувала як свою присутність під час даної слідчої дії, так і відповідність її проведення. Достовірність відображених у даному доказі даних, зокрема, щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, обставин ДТП, які передували події, підтверджується іншими доказами, в тому числі показаннями самого свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні місцевого суду.

Відповідно до змісту даного процесуального документу, слідчий експеримент проводився поблизу автозаправної станції ANP по вул. В. Котика в м. Шепетівці, у темну пору доби при штучному зовнішньому освітленні в суху погоду, тобто за умов ДПТ.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, обґрунтовано визнав винною ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.286 КК України.

Жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено, тому в задоволенні вимог поданої апеляційної скарги слід відмовити.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .