Справа № 503/2532/17
Провадження № 1-кп/503/31/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 01.12.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та угода про примирення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_3 , 30.11.2017 року, близько 15 години 00 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів з картки/рахунку № НОМЕР_1 , який належить клієнту ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_5 , маючи вільний доступ до мобільного телефону марки "SAMSUNG DUOS GT-E 1182" з сім-картою мобільного оператора ПрАТ ВФ Україна "Водафон" № НОМЕР_2 , раніше втраченого із власної необережності ОСОБА_5 , номер якого являється фінансовим для клієнта банку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зателефонував на інформаційний номер 3700 та за допомогою голосового комп`ютерного сервісу IVR-меню, шляхом транзакції коштів, таємно, з метою особистого збагачення, викрав грошові кошти в сумі 6730 грн. 05 коп., які перерахував на картку рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_3 , який належить його дружині ОСОБА_7 , яка також являється клієнтом даного банку, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

19 грудня 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно і в повному обсязі визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій заподіяні збитки. Сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому узгодженого покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженої міри покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про примирення, вказавши, що з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що угода про примирення була укладена в його присутності, при укладенні угоди були дотримані вимоги законодавства, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлені.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України.

Речовими доказами слід розпорядитися у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472 - 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 19 грудня 2017 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 грудня 2017 року покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 05.12.2017 року на телефон марки "SAMSUNG DUOS GT-E 1182".

Речові докази: - телефон марки "SAMSUNG DUOS GT-E 1182", який зберігається в камері зберігання речових доказів Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, повернути власнику ОСОБА_5 ;

- CD-R диск із записом відео з камер відеоспостереження банку, виписку по картці/рахунку № НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору ОСОБА_7 та виписку по картці/рахунку № НОМЕР_4 і додатковим рахункам договору ОСОБА_5 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України.

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1