У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2014 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , -
До Шевченківського районного суду м. Києва 19.09.2014 надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .
На обґрунтування заяви захисник зазначив, що19.09.2014 слідчим суддею ОСОБА_5 задоволено клопотання слідчого ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_8 . На думку захисника, дане рішення є незаконним.
Оскільки адвокат ОСОБА_3 у цьому ж кримінальному провадженні здійснює захист іншої особи - підозрюваного ОСОБА_9 , захисник вважав, що існують підстави розраховувати на аналогічне вирішення питання щодо продовження строку тримання і вказаного підозрюваного.
У судовому засіданні захисник зазначив, що, на його думку, клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 подано з грубими порушеннями вимог КПК, оскільки датоване раніше від постанови про продовження строку досудового розслідування, з підозрюваним ОСОБА_8 протягом тривалого часу будь-які слідчі дії не проводяться, прокурор ОСОБА_4 підтвердив свої повноваження у зазначеному кримінальному провадженні лише під час розгляду клопотання.
Слідчий суддя ОСОБА_5 дані обставини до уваги не взяла, клопотання слідчого задовольнила.
Як вважає заявник, зазначене свідчить про упередженість слідчого судді, тобто наявні передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України підстави для її відводу у справі щодо розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .
Прокурор ОСОБА_4 , погодившись з доводами захисника в частині наявності розбіжностей у датах подання клопотання про продовження строку застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу та продовження строку досудового розслідування, однак не вважав це порушенням КПК, решту доводів сторони захисту вважав такими, що на увагу не заслуговують. Проти задоволення заяви про відвід заперечував, вважаючи її безпідставною.
Суддя, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.
Саме у зазначеній справі слідчому судді заявлений відвід.
Враховуючи, що згідно з положеннями ст.309 КПК ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, оцінка законності даного рішення віднесена до компетенції суду апеляційної інстанції.
З огляду на зазначене, вирішення питання стосовно порушення окремих норм процесуального закону перебуває поза межами повноважень суду першої інстанції, тому суддя не приймає доводи сторони захисту в зазначеній частині.
Обґрунтовуючи свою заяву захисник послався на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК, яка передбачає наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Разом з тим, винесення слідчим суддею ухвали, з якою не погоджується сторона кримінального провадження, не є безумовним підтвердженням упередженості судді.
На переконання суду, незгода особи з ухваленими суддею рішеннями також не є підставою для висновку про зацікавленість або необ`єктивність судді.
Таким чином, прийняте слідчим суддею ОСОБА_5 рішення не може розцінюватись як прояв її упередженого ставлення до розгляду інших клопотань сторін кримінального провадження.
Враховуючи, що захисником ОСОБА_3 не зазначено інших підстав для відводу слідчого судді, дана заява задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.75, 81, 309 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1