УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/212/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.164 КК Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року,
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого 01.09.2015 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.164 КК України на 80 (вісімдесят) годин громадських робіт,
засуджено за ч.2 ст.164 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися на реєстрацію в орган з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Згідно вироку суду, рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 27.03.2014 року №273/210/14-ц ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівка Житомирської області, було зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання двох дітей: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2014 року до виповнення повноліття ОСОБА_13 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в подальшому в розмірі ? всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до виповнення повноліття сина ОСОБА_14 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вказаний вирок Баранівського районного суду та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_15 покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту, а в решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок Баранівського районного суду від 20.03.2017 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_15 , суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин, характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, не працює, що дає підстави вважати, що покарання у виді 2 років обмеження волі та 1 рік іспитового строку судом застосовано безпідставно.
Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування вироку.
Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливими через м`якість.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_16 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_16 та кваліфікації його дій за ч.2 ст.164 КК України апелянтом не оскаржуються, тому вирок в цій частині Апеляційним судом не переглядається.
Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то Апеляційний суд встановив наступне.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор просить Апеляційний суд врахувати характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_8 дані та призначити останньому більш суворе покарання, а саме покарання у виді трьох місяців арешту.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом першої інстанції не дотримані.
У пункті 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України - суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.
При призначенні покарання ОСОБА_15 , суд першої інстанції, в порушення зазначених норм законодавства, не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин, характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, не працює, що дає підстави вважати, що покарання у вигляді 2 років обмеження волі та 1 рік іспитового строку судом застосовано необґрунтовано.
Відповідно до ч.2 ст.409 Кримінального процесуального кодексу України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування вироку.
Відповідно до ст.414 Кримінального процесуального кодексу України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливими через м`якість.
Крім того ОСОБА_17 впродовж значного періоду часу ухилявся від розгляду справи апеляційним судом.
Таким чином, вирок Баранівського районного суду від 20.03.2017 щодо ОСОБА_16 підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з ухваленням в цій частині нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Апеляційний суд,
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року в частині призначення ОСОБА_8 покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
У решті вирок залишити без змін.
На вирок може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_8 в цей же строк, з моменту вручення йому копії вироку.
Судді: