Справа №591/990/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/594/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/990/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 12 грудня 2017 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, оскільки висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри має характер припущення та нічим не підтверджується. Крім того, є необґрунтованими зазначені в ухвалі висновки про те, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спотворити документи або навпаки, створити штучні докази та впливати на свідків. Також захисник зазначає, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м. Суми, незадовільний стан здоров`я, є інвалідом, раніше не судимий, позитивно характеризується.

23.11.2017 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Сумської області, звернувся заступник начальника СВ прокуратури Сумської області, яке обґрунтував тим, що президент Благодійного фонду соціального захисту (підтримки) інвалідів Сумської області «Соцінвест» ОСОБА_9 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, використовуючи всупереч інтересам такої юридичної особи свої повноваження, здійснив відчуження упродовж 2012-2015 років безоплатно отриманого благодійним фондом майна, а саме транспортних засобів, без сплати мита та інших податків і зборів (обов`язкових платежів), передбачених законодавством України, що призвело до заподіяння шкоди державним інтересам та спричинення тяжких наслідків.

07.12.2016 до ЄРДР за № 0000208 були внесені відповідні відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.

11.12.2017 о 09 год 00 хв. ОСОБА_9 був затриманий, а 12.12.2017 йому було вручено повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або навпаки, створити штучні докази та незаконно впливати на свідків, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 12.12.2017 до ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою та існують ризики переховування ним від органів досудового розслідування або суду, знищення доказів та незаконного впливу на свідків, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшла висновку про необхідність застосування до останнього саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч.1 ст.176 КПК України.

При вирішенні цього питання слідчий суддя дотрималася вимог ст.ст.176, 177, 178, 183 і 194 КПК України, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, існування встановлених у ст.177 КПК України ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, за який законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, існують реальні ризики того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або навпаки, створити штучні докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконно впливати на свідків, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.178 і ч.1 ст.194 КПК України, протоколами обшуку, допиту свідків та іншими документами, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Визнаючи повідомлену ОСОБА_9 підозру обґрунтованою, слідчий суддя правильно врахувала практику Європейського суду з прав людини з цього питання (далі ЄСПЛ), викладену в рішеннях у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», згідно якої наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи. Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

В той же час, незважаючи на те, що на даній стадії кримінального провадження, тобто на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази, які свідчать про наявність обставин, зазначених в ч.1 ст.194 КПК України, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, в тому числі і тим обставинам, на які посилається захисник.

Таким чином, враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність відносно ОСОБА_9 обґрунтованої підозри не заслуговують на увагу, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання підозрюваного під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно недоведеності обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують заявлені ризики, а також неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги через необґрунтованість, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам і суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам.

Зокрема, ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або навпаки, створити штучні докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконно впливати на свідків.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Про наявність ризику переховування від органів досудового слідства та суду об`єктивно свідчить те, що підозрюваний не з`явився на виклик слідчого у визначену дату для участі в проведенні слідчої дії, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки, а всього через декілька днів перетнув державний кордон України та виїхав до іншої держави, тому ці та зазначені вище обставини у своїй сукупності, виходячи із ситуації, що склалася, виправдовують висновок про наявність постійної небезпеки того, що ОСОБА_9 може переховуватися.

Ризик знищення або, навпаки, створення штучних доказів підтверджується тим, що за наслідками проведення слідчих дій органом досудового розслідування не було отримано документів, шо мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, а сам ОСОБА_9 , у володінні якого вони можуть перебувати чи про місцезнаходження яких йому можливо відомо, їх не надав.

Є цілком виправданим і ризик незаконного впливу на свідків, оскільки допитані під час досудового розслідування свідки є близькими особами підозрюваного, а тому можуть під впливом останнього надати показання на його користь.

Вказані висновки ЄСПЛ з урахуванням зазначених вище обставин, на думку колегії суддів, і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини як те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м. Суми, незадовільний стан здоров`я і є інвалідом 3 групи, раніше не судимий, позитивно характеризується, не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж можуть знизити чи зменшити ймовірність реалізації підозрюваним ризиків, розглянутих вище, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон та практика ЄСПЛ пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки запобіжний захід повинен бути спрямованим виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 12 грудня 2017 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4