Провадження № 11-кп/792/108/18
Справа № 674/1381/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2018 року року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000635 від 4 жовтня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці Хмельницької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 травня 1994 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого 19.09.1994 року на підставі ст. 1 п. «а» Указу Президента про амністію з нагоди третьої річниці незалежності України;

- 30 березня 1995 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 117 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого 25.10.1997 року по відбуттю строку покарання;

- 10 серпня 1998 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі, звільненого 13.07.1999 року по відбуттю строку покарання;

- 28 листопада 2001 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого 03.10.2003 року по відбуттю строку покарання;

7 жовтня 2004 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 395, 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

29 липня 2005 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 391, 71 КК України до покарання у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 29.04.2008 року по відбуттю строку покарання;

14 грудня 2009 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

17 вересня 2010 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого 29.08.2013 року по відбуттю строку покарання;

19 березня 2014 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 17.05.2017 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою і взято під варту із залу судового засідання негайно. Ухвалено строк відбування покарання рахувати з 8 листопада 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в дохід держави в сумі 742 грн. 20 коп.

Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
За вироком суду, 4 жовтня 2017 року ОСОБА_7 з метою крадіжки приблизно о 00 год. 06 хв., переліз через кам`яний мур в господарство АДРЕСА_2 , яке належить особі похилого віку ОСОБА_9 , де за допомогою кухонного ножа відчинив вікно та проник до будинку, звідки повторно, таємно викрав: 4 мішки квасолі у стручках, що в перерахунку на чищену становить 29,338 кг, вартістю 22 грн. за кг чищеної квасолі, на загальну суму 645 грн. 43 коп. Після цього, того ж дня, проник в підсобне приміщення, розташоване біля будинку вказаного господарства, звідки таємно викрав: стару двокамфорну газову плиту вагою 10 кг, вартістю 4 грн. за кг чорного металобрухту, на суму 40 грн., 25 алюмінієвих ложок, вартістю 2 грн. за 1 штуку, на суму 50 грн., 25 алюмінієвих виделок, вартістю 1 грн. 50 коп. за 1 штуку, на суму 37 грн. 50 коп., чим спричинив збитків потерпілій на загальну суму 772 грн. 93 коп.
Крім того, в кінці другої декади вересня 2017 року ОСОБА_7 з метою крадіжки приблизно о 01 год. 00 хв., зайшов до нежилого домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_10 , де за допомогою кишенькового ножа відчинив навісний замок вхідних дверей та проник в приміщення сараю, звідки повторно таємно викрав велосипед «Україна», вартістю 700 грн., 3 металевих сокири по ціні 250 грн. за одну, на суму 750 грн., 2 ручних пилки по ціні 160 грн. за одну, на суму 320 грн., а всього викрав майна на загальну суму 1770 грн.
В подальшому тієї ж ночі, ОСОБА_7 в тому ж домогосподарстві, витягнув скобу з вхідних дверей і проник в приміщення кухні, звідки повторно таємно викрав: 20 алюміневих ложок по ціні 3 грн. за одну, на суму 60 грн., 20 алюміневих виделок по ціні 2,50 грн. за одну, на суму 50 грн., 10 чугуних казанів по ціні 150 грн. за один, на суму 1500 грн., 6 алюміневих каструль по ціні 90 грн. за одну, на суму 540 грн., 4 алюміневі миски по ціні 60 грн. за одну, на суму 240 грн., а всього на загальну суму 2390 гривень.
Крім того, тієї ж ночі ОСОБА_7 в тому ж домогосподарстві, відігнув цвяхи на дерев`яному варцабі, відкрив віконну раму і проник в середину приміщення будинку, звідки таємно викрав килим червоного кольору розмірами 1,5х1,5 м, вартістю 120 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 4280 грн.
Непогоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вважає, що призначене покарання не відповідає його особі.

Суд першої інстанції не врахував таку пом`якшуючу покарання обставину, як наявність у нього малолітньої дочки.

Вважає, що він здатен стати на шлях виправлення і без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено порядок застосування ст. 75 КК України та вказано, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК, як на підстави для прийняття такого рішення.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.ст. 65, 69 КК України та Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, оскільки місцевий суд призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті, інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність тяжких наслідків, активне сприяння в розкритті злочину та обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Крім того, судом обґрунтовано враховано також і те, що обвинувачений не відшкодував потерпілим завданої злочином шкоди та не проявляв таких намірів зі своєї сторони.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Одночасно з тим, враховуючи негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, його неодноразові судимості, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, вказане дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Усі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції під час призначення йому покарання.

Наявність в останнього малолітньої дочки не є безумовною підставою для призначення йому покарання із звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 такими, що на увагу не заслуговують.

Підстав для зміни вироку суду стосовно ОСОБА_7 та пом`якшення йому покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2