У Х В А Л А
07 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Справа № 336/6676/17
пр. 1-кп/336/169/2018
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з боку захисту: захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження, які надійшли до суду з обвинувальним актом, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003755 від 11.10.2017 року, відносно ОСОБА_5 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
24.11.2017 р. в провадження судді ОСОБА_1 отримано обвинувальний акт по кримінальному провадженню, складений відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 06.12.2017 року призначено судовий розгляд кримінального провадження, продовжено ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 11.02.2018 року включно.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, на 60 діб, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 11.02.2018 року. За змістом клопотання ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, який віднесено до тяжких злочинів, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, крім того, не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований. Існує ризик того, що обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. Зазначені ризики, на думку сторони обвинувачення, свого значення не втратили, обставини, що характеризують особу ОСОБА_5 , не змінилися.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпіла ОСОБА_6 письмово повідомила про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з такого.
Суд виходить з вимог ст. 29 Конституції України, глави 18 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканність, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Слід наголосити, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).
Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що «ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2017 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк дії запобіжного заходу продовжений ухвалою суду від 06.12.2017 року до 11.02.2018 року.
За результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку про наявність суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст. 197 КПК України.
Як встановлено, ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.11.2015 року, яким особу засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Зазначена обставина свідчить про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження протиправної поведінки обвинуваченим.
До затримання ОСОБА_5 не був офіційно працевлаштований, не мав постійного доходу, хоча є особою працездатного віку, не має тісних соціальних зв`язків, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері проти власності, що, на погляд суду, свідчить про високий ризик можливості вчинення інших протиправних діянь. Існує також ризик того, що обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.
За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.
На зазначених підставах застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Судом визнано обґрунтованим та доцільним продовжити утримання обвинуваченого під вартою, оскільки клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, крім того, зберігають свою актуальність ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, - з 12.02.2018 року по 12.04.2018 року включно.
Строк дії ухвали визначити до 12 квітня 2018 року включно.
Копію ухвали надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1