Номер провадження: 11-кп/785/111/17
Номер справи місцевого суду: 496/158/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

обвинуваченої: ОСОБА_8

і адвоката: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями обвинуваченої ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_9 та доповненнями до них, а також апеляції потерпілого ОСОБА_7 на вирок Маліновського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2016 року.
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8 , 1963 року народження, громадянка України, одружена, з вищою освітою, працюючу директором приватного підприємства, проживаючу у АДРЕСА_1 раніше не судиму

за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробування, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Позовні вимоги ОСОБА_7 частково задоволено і стягнуто на його користь із ОСОБА_8 компенсацію моральної шкоди в сумі 2 000 грн. в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Встановила:
З вироку вбачається, 30 травня 2015 року близько 12 години ОСОБА_8 , знаходячись в с. Дачне, СК «Чайка» по вул. Основна, в ході словесної сварки з ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно нанесла йому кілька ударів фрагментом металевої арматури по спині, голові та один удар по лівій нозі, від чого ОСОБА_7 впав на землю, після чого нанесла ще один удар по лівій стопі потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого переламу верхньої треті лівої малоберцової кістки, закритої травми грудної клітини справа, забою м`яких тканин і саден лівої вушної раковини, лівого ліктьового суглобу, лівої стопи.
Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати її, оскільки вирок на її думку є завідомо неправосудним, незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та фабрикації показів свідків сторони захисту в суді та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В додатках до апеляційної скарги ОСОБА_8 надала документи, які на її думку характеризують потерпілого.

Адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі також просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 невинною у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України, стверджуючи, що вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Так в судовому засіданні не були предметом дослідження нібито знаряддя вчинення злочину. Медична карта та рентгенограми ОСОБА_7 на які міститься посилання в висновку експерта, не вилучались з медичного закладу. Не входить до компетенції суду усунення неточності, допущеної стороною обвинувачення в обвинувальному акті відносно місця злочину.

Потерпілий ОСОБА_7 в апеляції просить вирок змінити в частині стягнення із ОСОБА_8 на його користь матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди і стягнути 4 206 грн., що складає вартість лікарських засобів, а також витрати на пальне і компенсацію моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та виступ в судових дебатах: обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційні скарги з додатками; потерпілого та прокурора, який заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченої і її адвоката, та прохання потерпілого задовольнити його скаргу та думку прокурора про часткове задоволення апеляції потерпілого, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, в супереч ствердженням апелянта, проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу.

Ствердження обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що віна за ч. 1 ст. 122 КК України засуджена незаконно є безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, в супереч ствердженням апелянта, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатньо повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні, детально наведених у вироку доказах, які отримали судом відповідну оцінку у вироку.

В обґрунтування висновку про винуватість обвинуваченої в скоєному злочині судом першої інстанції обґрунтовано покладені зібрані, досліджені під час судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, а саме:

- покази потерпілого ОСОБА_7 який пояснив суду, що він був головою правління садового кооперативу «Чайка», в якому розташований дачний будинок сім`ї ОСОБА_10 . 30.05.2015 року він на власному автомобілі їхав по вул. Основній, де робітники за його розпорядженням встановлювали бордюр для укріплення перехрестя цієї вулиці з Безіменним провулком. Біля ділянки Затинайко побачив, що обвинувачена і її чоловік руйнували встановлений бордюр, обвинувачена витягувала із землі арматуру металеві прути, що встановлювалися для утримання опалубки дороги. Коли він проїхав повз, ОСОБА_10 кинула арматуру, влучивши в задню частину автомобіля. Він зупинися, вийшов з машини і став дорікати ОСОБА_10 . В цей час підбіг чоловік ОСОБА_10 , став його штовхати, а обвинувачена, знаходячись позаду нього, нанесла кілька ударів металевим прутом (арматурою) по тілу і по лівій нозі, перебивши гомілкову кістку. Він впав на землю, а зверху на нього впав чоловік ОСОБА_10 . Обвинувачена ще раз вдарила його в область стопи, потім покликала чоловіка і той піднявся. Після цього підійшли люди. Він викликав міліцію, пізніше звернувся до лікарні, де йому була надана медична допомога, а наступного дня був госпіталізований з приводу отриманого перелому нижньої кінцівки.
- покази свідка ОСОБА_11 який в судовому засіданні показав, що 30.05.2015 року приїхав до батьків в дачний кооператив «Чайка» і зустрів біля магазина на вул. Основній ОСОБА_12 . Він бачив, що біля будинку ОСОБА_10 знаходились робочі і обвинувачена з чоловіком голосно обурювалася, що було покладено бордюр біля їх ділянки. В цей час по вулиці їхав голова кооперативу ОСОБА_13 , в автомобіль якого ОСОБА_10 кинула арматурний прут. ОСОБА_13 зупинився, вийшов із автомобіля, між ним і ОСОБА_10 виникла сварка, під час якої ОСОБА_13 взяв чоловіка ОСОБА_10 за одяг. Обвинувачена, знаходячись позаду потерпілого, нанесла йому з розмаху приблизно 4-5 ударів арматурним прутом по спині і 1-2 удари в область гомілки лівої ноги, після чого ОСОБА_13 і ОСОБА_14 упали на землю та майже одразу піднялись. Після цього ОСОБА_13 став хромати на ліву ногу, спираючись при ходьбі на здорову праву ногу. Підійшовши разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_15 до місця події, він (свідок) побачив у ОСОБА_13 тілесні ушкодження у виді крововиливу на голові в області вуха.
- покази свідка ОСОБА_16 який пояснив суду, що 30.05.2015 року близько 12 години разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , знаходячись на вул. Основній в дачному кооперативі «Чайка», з відстані близько 50 м спостерігали, що обвинувачена з чоловіком розбирали бордюр, встановлений раніше біля їх будинку. Коли повз них проїхав голова кооперативу ОСОБА_13 , ОСОБА_17 кинула в його автомобіль металеву арматуру. ОСОБА_13 вийшов з автомобіля і став сперечатися із ОСОБА_10 і її чоловіком. Поки потерпілий і чоловік ОСОБА_10 зчепились між собою, обвинувачена підійшла до потерпілого ззаду з лівого боку і нанесла йому арматурним прутом 4-5 ударів по спині і по нозі, після чого ОСОБА_13 і ОСОБА_18 впали, а обвинувачена продовжувала наносити удари потерпілому. Бійка тривала короткий час і, піднявшись, ОСОБА_13 став хромати. Підійшовши разом з ОСОБА_19 і ОСОБА_15 до місця події, він побачив на одязі потерпілого сорочці і штанах сліди від арматурного прута, а також бачив у нього кров в області вуха.
- покази свідка ОСОБА_20 який пояснив, що 30.05.2015 року в денний час разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_12 на вул. Основній в дачному кооперативі «Чайка» спостерігав, що обвинувачена ламала встановлений біля її ділянки бордюр і кинула металевий арматурний прут в проїхавший по вулиці автомобіль ОСОБА_13 . Потерпілий вийшов з машини і між ним та подружжям ОСОБА_10 виникла сварка. Потерпілий і ОСОБА_18 схопили один одного, штовхалися, а ОСОБА_8 , знаходячись ззаду зліва від ОСОБА_13 , нанесла йому арматурним прутом 3-4 удари по тілу і 1-2 удари по нозі нижче коліна, після чого той упав, а зверху на нього чоловік ОСОБА_10 . Майже одразу чоловіки піднялися, і після цього він (свідок) бачив, що потерпілий стояв, спираючись на свій автомобіль.
Даним показам суд 1 інстанції надав оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку, що заяви обвинуваченої про неправдивість пояснень вказаних свідків пов`язані з обраною нею позицією захисту, і не бере ці заяви до уваги.
Покази вказаних свідків узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_21 пояснив, що наприкінці травня 2015 року у складі слідчо-оперативної групи виїхав на місце події до садового кооперативу «Чайка» за заявою потерпілого ОСОБА_7 . На місці ОСОБА_13 пояснював, що ОСОБА_22 в ході конфлікту нанесла йому удари по тілу фрагментом металевої арматури, при цьому в момент удару в область гомілки він відчув гострий біль. ОСОБА_13 ходив самостійно, але кульгав, скаржився на біль у нозі, на голові в області вуха була кров, а одяг був брудний. Також ОСОБА_13 показав йому сліди побиття на спині крововиливи лінійної форми, а також ушкодження на автомобілі вм`ятину, яка, на його погляд, могла утворитися від удару арматурою.
Під час досудового розслідування були оглянуті 2 металевих арматурних прута довжиною 40 см. і 44 см. (т. 1 ар. 109-110), які були надані слідчому потерпілим (т. 1 ар. 153). В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що ці предмети він підібрав на місці події і через деякий час передав слідчому для приєднання до матеріалів кримінального провадження, оскільки одним з цих прутів ОСОБА_17 наносила йому удари і спричинила тілесні ушкодження.
Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби 30.05.2015 року ОСОБА_7 самостійно звернувся в Біляївську ЦРЛ, де йому була надана перша медична допомога, а 31.05.2015 року по 23.06.2015 року був госпіталізований до травматологічного відділення Військово-медичного клінічного центру м. Одеси з приводу уламкового перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків до переду (т. 1 ар. 114).
Також ОСОБА_7 надана виписка з журналу прийому Військово-медичного клінічного центру м. Одеси, з якого видно, що мається запис № 623 від 30.05.2015 року про звернення ОСОБА_7 з приводу тілесних ушкоджень, огляд його хірургом і направлення для проведення лабораторних та інших досліджень (т. 2 ар. 19-20).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 230 у ОСОБА_7 були виявлені ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому верхньої треті лівої малоберцової кістки, закритої травми грудної клітини справа, забою м`яких тканин і саден лівої вушної раковини, лівого ліктьового суглобу, лівої стопи. Вказані ушкодження могли утворитися 30.05.2015 року від дії тупих твердих предметів, як з обмеженою, так і з переважною поверхньою (т. 1 ар. 116-118).
Стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки постанова слідчого про призначення експертизи датована 02.06.2015 року (т. 1 ар. 115), а у висновку зазначено, що експертиза проводилась на підставі постанови слідчого від 20.08.2015 року. Однак, зазначене протиріччя було усунуто судом шляхом допиту судово-медичного експерта ОСОБА_23 , який пояснив, що припустився технічної помилки при зазначенні дати. Фактично він проводив експертизу на підставі постанови слідчого від 02.06.2016 року, однак у висновку помилково вказав не дату постанови, а дату надходження до нього матеріалів для проведення експертизи. Пояснення експерта суд вважає достовірними і такими, що дають підставу для визнання необґрунтованими доводів сторони захисту щодо недопустимості доказу.
Також в судовому засіданні експерт підтвердив, що тілесні ушкодження у ОСОБА_13 могли бути спричинені дією тупого твердого предмету, тобто в результаті удару, і не могли утворитися при інших обставинах - при падінні або підвертанні ноги. Такий висновок експерт обґрунтував механізмом утворення саме осколкового перелому, який був виявлений у потерпілого.
Крім цього, експерт пояснив, що при утворенні такого перелому ОСОБА_7 міг деякий час самостійно пересуватись, без сторонньої допомоги, але відчувати при цьому хворобливість в місці травми, оскільки малоберцова кістка формує гомілковостопний суглоб, але не приймає на себе навантаження в результаті ходьби і руху.
Ще однією підставою для визнання вказаного висновку СМЕ недопустимим доказом сторона захисту вказує про відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, які досліджувалися експертом. Однак, суд першої інстанції вказав, що стороною захисту не заявлялось клопотання про долучення або надання тимчасового доступу до будь-яких медичних документів, як не заявлялось і клопотання про проведення додаткової, повторної або комісійної СМЕ. Натомість, стороною обвинувачення суду надані копії виписного епікризу із історії хвороби № 8868 стаціонарного хворого ОСОБА_7 та листка непрацездатності (т. 1 ар. 113-114), якими підтверджується перебування потерпілого на лікуванні з приводу отриманої ним травми. Висновок судово-медичної експертизи № 230 відповідає вимогам, встановленим ст.101, 102 КПК України і отриманий в порядку, встановленому КПК України.
При проведенні слідчого експерименту 18.11.2015 року потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 (т. 1 ар. 51-56). Результати цієї слідчої дії відображені у відповідному протоколі і фототаблиці та відповідають показам потерпілого в судовому засіданні. Суд визнав вказаний доказ допустимим, оскільки він складений у відповідності з вимогами КПК України і завірений підписами слідчого, що склав протокол, потерпілим і двома понятими. Відсутність в протоколі підпису статиста не тягне за собою недопустимість цього доказу, як на тому наполягає сторона захисту.
Аналогічну слідчу дію (слідчий експеримент) було проведено з потерпілим 25.11.2015 року, але в присутності свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , які не висловили зауважень чи заперечень з приводу обставин, на які вказував потерпілий ОСОБА_7 (т. 1 ар. 132-137).
В результаті проведення судово-медичної експертизи (висновок № 337) встановлено, що тілесні ушкодження у потерпілого могли бути заподіяні дією металевого предмета, як це продемонстровано при проведенні слідчого експерименту. Таким предметом могли бути металеві фрагменти арматури. Забій ліктьового суглоба у потерпілого міг бути заподіяний ударами металевою арматурою в область суглоба або при падінні на лівий ліктьовий суглоб з положення стоячи (т. 1 ар. 125-128).
Висновки судово-медичних експертиз узгоджуються з поясненнями потерпілого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень.
Під час огляду автомобіля «Форд Фокус» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , виявлено сліди механічного ушкодження транспортного засобу у вигляді вм`ятини і подряпини на кришці багажнику зліва (т. 1 ар. 138-142). Результати огляду автомобіля узгоджуються з показами потерпілого і свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 щодо поведінки обвинуваченої, що передувала сварці між нею та потерпілим кидання нею металевого арматурного прута по автомобілю ОСОБА_13 . В судовому засіданні потерпілий підтвердив, що виявлені на автомобілі пошкодження виникли 30.05.2015 року після того, як ОСОБА_22 кинула по ньому арматурним прутом.
Перевіривши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставляться під сумнів апелянтами, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши їх в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 , поставлених їй в вину протиправних дій та правильно кваліфікував їх за ч. 1 ст. 122 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином мотивованими. А тому посилання апелянтів на упередженість суду першої інстанції при розгляді даної справи є безпідставними.

Що ж до пояснень обвинуваченої ОСОБА_8 в своє виправдання, та пояснень заявлених нею свідків, то вони, як вбачається з вироку, отримали оцінку судом першої інстанції та не були прийняті до уваги із зазначених у вироку міркувань. Тобто судом рішення, в цій частині, прийнято відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З наведеним вище погоджується і колегія суддів.

Інші доводи, які зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченої та її адвоката, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення

Разом з тим, на думку колегії суддів, вирок підлягає зміні у частині цивільного позову. Так суд першої інстанції вмотивовано відмовив потерпілому в відшкодуванні витрат, але 2000 грн. компенсації моральної шкоди, на думку колегії суддів занадто мала сума. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, колегія враховує вимоги справедливості та пропорційності, характер завданих потерпілому моральних страждань, і приходить к висновку о необхідності стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

Керуючись 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 частково задовольнити, вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2016 року у відношенні ОСОБА_8 , в частині цивільного позову змінити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_24