САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2077/17
Провадження №1-кп/726/144/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника ювенальної

превенції Садгірського ВП ОСОБА_6 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

малолітнього ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0000566/ по клопотанню про застосування примусових заходів виховного характеру відносно:

малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сторожинець, Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , учня 8-А класу Чернівецької загальноосвітньої школи № 24 ім. О.Кобилянської, раніше не судимого,

за фактом вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

До суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 звернувся прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 24.09.2017 року, близько 14:00 год., малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, знаходячись в гіпермаркеті TOB «Ф.К.С.», що в м. Чернівці, по вул. Хотинська, 43, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, протиправно, з корисливих спонукань, намагався таємно викрасти товарно-матеріальні цінності TOB «Ф.К.С.», а саме: два батончики шоколадних марки «Кіндер», вагою 100 грамів, загальною вартістю 55,98 гривень; два дезодоранти марки «Олд Спайс хавккрайдж», загальною вартістю 96,80 гривень; два дезодоранти марки «Олд Спайс берглав», загальною вартістю 96,80 гривень; упакування попкорну марки «Мк Корн», вагою 90 г, вартістю 18,99 гривень; упакування презервативів марки «Дюрекс Реал Філ», в кількості 12 шт., вартістю 210,12 гривень.

В подальшому, поклав вищевказані речі до кишені своєї куртки та на касі розрахунку за придбання товару умисно не пред`явив до огляду касиру вказаний товар та не розрахувався за нього. Однак, свій злочинний умисел до кінця не довів, з причин, що не залежить від його волі - був затриманий працівниками охорони TOB «Ф.К.С.» біля сигнальної рамки антикрадійних воріт при спробі вийти з приміщення магазину, чим своїми умисними діями спричинив матеріальну шкоду TOB «Ф.К.С.» на загальну суму 478,69 гривень.

Таким чином, в діях малолітнього ОСОБА_9 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності, вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що дійсно за вказаних у клопотанні обставин вчинив крадіжку вищевказаного майна та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому і усвідомив небезпеку своїх діянь, обіцяв більше так не робити. Бажає стати на шлях виправлення.

Законний представник малолітнього ОСОБА_7 та захисник у судовому засіданні не заперечили та відповідно надали згоду про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, зазначених у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та передачі його під нагляд матері ОСОБА_10 до досягнення повноліття.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, будь яких претензій до малолітнього не має.

Представник ювенальної превенції Садгірського ВП також висловився за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру викладених у клопотанні.

Психолог ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що малолітній та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, при встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає такі достовірними і дійшов висновку, що вина малолітнього ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши відомості про особу малолітнього, його ставлення до вчиненого, умови його життя та виховання, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.22 КК України кримінальній відповідальності за крадіжку підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося чотирнадцять років.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_9 виповнилося 13 років і він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Із змісту ч. 2 ст.105 КК України вбачається, що застереження є найменш суворим та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» та може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Вирішуючи питання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує особу малолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання. На обліку в наркологічному диспансері чи психіатричній лікарні малолітній ОСОБА_9 не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 527 від 29.11.2017 року, ОСОБА_9 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний ОСОБА_9 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Як не психічно хворий, підекспертний ОСОБА_9 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. А також суд враховує те, що малолітній ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_9 не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, суспільно-небезпечне діяння, яке він вчинив, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, враховуючи думку прокурора, адвоката, законного представника, представника потерпілого, представник ювенальної превенції, психолога, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_9 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки та передачі під нагляд матері строком на один рік.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 50, 97 ч. 2, 105 КК України, ст.ст. 498, 500-501 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки ОСОБА_9 (у період з 21:00 год. по 07:00 год. заборонити йому залишати місце проживання, відвідувати розважальні заклади, у яких здійснюють реалізацію тютюнових та алкогольних виробів) на строк 1 (один) рік;

3) передачі ОСОБА_9 , під нагляд матері ОСОБА_10 , яку зобов`язати посилити контроль та нагляд і виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку, на строк 1 (один) рік;

Речові докази 1 упаковку презервативів «Дюрекс», батончик «Кіндер», дезодорант «Олд Спайс Хавкрайдж», дезодорант «Олд Спайс Хавкрайдж», попкорн МК з беконом, які знаходяться на відповідальному зберіганні ТОВ «ФКС» - залишити за належністю потерпілому.

Речовий доказ - CR-R диск із відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру покласти на сектор ювенальної превенції Садгірського ВП.

На ухвалу протягом 30 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці.
Головуючий суддя ОСОБА_1