справа № 462/555/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт та угоду про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим у кримінальному провадження № 0005004 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Львова, громадянина України, українця,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 27.11.2017 року близько 21.00 год., перебуваючи біля дверей «офіційних делегацій» приміщення Головного залізничного вокзалу станції Львів, що знаходиться за адресою: пл.Двірцева, 1 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення двох латунних обшивок вищевказаних дверей, таємно, вважаючи, що робить це непомітно для інших, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, за допомогою викрутки, відкрутив із дверей «офіційних делегацій» одну латунну обшивку, загальна вартість якої згідно товарознавчої експертизи №1/30 від 25.01.2018 року становить 500,00 грн., яку пішов заховати до каналізаційного колектора, що знаходиться на території вокзалу. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, повернувся до дверей та почав відкручувати другу латунну обшивку дверей, загальна вартість якої згідно товарознавчої експертизи №1/30 від 25.01.2018 року становить 500,00 грн., однак свого злочинного умислу ОСОБА_4 довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками вокзалу.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, так як останній вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Під час досудового розслідування 31.01.2018 р. між підозрюваним та представником потерпілого укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а також, призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права визначені, п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклав добровільно.

У підготовчому засіданні представник потерпілого просить затвердити добровільно укладену ними угоду про примирення та запевнив, що розуміє наслідки, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

За умовами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу, передбачена санкцією ч.1 ст.185 КПК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, а саме права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, с у д ,

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 січня 2018 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.

Речові докази : викрутку "фігурну" розміром 18 сантиметрів, металічний стержень якої розміром 12 см., рукоядка розміром 6 см. - звернути в дохід держави, диск DVD-R з маркуванням "Verbatium" 4.7 GB, 16х, 120min, на якому міститься папка із назвою "Слідчий експеримент"з ОСОБА_6 від 28.12.2017 року, диск DVD-R з маркуванням "Verbatium" 4.7 GB, 16х, 120min, на якому міститься папка із назвою "Слідчий експеримент" від 28.12.2017 року, диск DVD-R з маркуванням "Verbatium" 4.7 GB, 16х, 120min, на якому міститься папка із назвою "Слідчий експеримент" від 31.01.2018 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 430,70 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1
Оригінал вироку.