справа № 732/1674/16-к
провадження № 1-кп/732/1/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

в присутності секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , її представника- адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні 1 н/л дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16 жовтня 2016 року біля 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в кварталі № 94 Рубізького лісництва ДП «Городнянське лісове господарство», який розташований на відстані близько 6 км від с. Мощенка Городнянського району Чернігівської області, по правий бік річки Верпч, в напрямку с. Автуничі Городнянського району, маючи при собі гладкоствольну мисливську рушницю «ATA ARMS NEO12» калібру 12 № НОМЕР_1 , якою він користувався згідно дозволу № НОМЕР_2 , виданого 27.11.2009 Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області, споряджену мисливським набоєм з кулею, під час полювання, в порушення п. 3.1. (умовою безпечного користування мисливською зброєю є чітке виконання правил користування нею та суворе дотримання правил безпеки поводження зі зброєю всіма мисливцями під час полювання), п. 3.9. (рушницю з внутрішніми курками заборонено тримати з відкритим запобіжником) «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 549 від 17.10.2011, тримаючи указану мисливську рушницю з відкритим запобіжником в руках та біжучи по лісистій місцевості, не передбачив настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, зачепився ногою за траву, втратив рівновагу та почав падати, при цьому при падінні випадково натиснув на спусковий гачок своєї рушниці, у результаті чого відбувся постріл. В момент пострілу потерпілий ОСОБА_9 , який також перебував на полюванні, знаходився попереду обвинуваченого на відстані від 3 до 7,5 м, повернутий спиною. В результаті пострілу, здійсненого обвинуваченим ОСОБА_7 , куля влучила в область спини потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, від яких той помер на місці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю і по суті обвинувачення підтвердив, що 15.10.2016, в обідню годину, точного часу не пам`ятає, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 їхали на полювання в Ріпкінський район. По дорозі зателефонував ОСОБА_9 , який запросив наступного дня на полювання до себе в село. Домовились, що вони приїдуть до ОСОБА_9 на світанку. 16.10.2016 близько 06:00 год. ранку він на своєму автомобілі «Нива» заїхав додому до ОСОБА_10 , але той відмовився їхати через сімейні справи. Він вирішив сам їхати до с.Сутоки , де чекав ОСОБА_9 . З собою він взяв рушницю марки АТА ARMS NEO-12 та набої до неї 12 калібру (шріт). ОСОБА_9 чекав біля свого господарства зі своїм знайомим ОСОБА_11 , якого він бачив вперше. З ними був також собака. На полювання вирушили в напрямку річки, за с.Мощенка Городнянського району. Потім ОСОБА_11 залишився на мосту біля річки, а він зі ОСОБА_9 пішли попід річкою, щоб знайти качок. Собака побіг разом з ними. Через деякий час собака почав гавкати та бігти в лісовий масив. Вони побігли за собакою. ОСОБА_9 біг попереду,а він за ним. Потім вони зупинились, і потерпілий ОСОБА_9 передав йому один зі своїх набоїв. Він взяв набій, дістав свій набій з патронника та зарядив свою рушницю набоєм, який передав йому ОСОБА_9 , а саме дослав набій до патронника. Свій набій він поклав до кишені куртки, після чого вони побігли слідом за собакою. ОСОБА_9 біг попереду, а він слідом за ним на відстані 5-7 метрів. Свою рушницю він тримав в руках перед собою. Запобіжник знаходився в стані «запобігання». Під час бігу він перечепився за гілля або траву, і почав падати. В момент падіння відбувся постріл. Обвинувачений показав, що запобіжник на його рушниці знаходиться в районі спускового гачка. Припускає, що коли він падав, то випадково увімкнув запобіжник, після чого пролунав постріл. Не може з впевненістю стверджувати, як саме тримав в руках рушницю, коли падав. Після пострілу він підвівся та побачив поперу себе ОСОБА_9 , який стояв на колінах на відстані від нього від 3 до 6 метрів. Він підбіг до потерпілого, який впав на бік та хрипів. Він розстібнув потерпілому портупей, який знаходився поверх зимової куртки, на поясі, а потім повернув його на живіт, щоб подивитись рану. Він виявив вогнепальне поранення в районі попереку. Коли повернув потерпілого на спину, той вже не дихав. Розуміючи, що потрібно повідомити про подію ОСОБА_11 , який залишився їх чекати, він дістав з кишені ОСОБА_9 його мобільні телефони, оскільки сам не був знайомий з ОСОБА_11 та не мав його номеру. Виявилося, що в лісі не було зв`язку, тому він пішов до місця, де залишився ОСОБА_11 . Як з`ясувалося, останній вже йшов на зустріч. Він розповів ОСОБА_11 про обставини, за яких відбувся постріл. Вони вирішили телефонувати в поліцію. Оскільки не було мобільного покриття, вони пішли в бік села. У найближчому місці, де з`явився зв`язок, він зателефонував до поліції та повідомив про злочин. Вказав, що після смерті потерпілого він сплатив на користь потерпілої ОСОБА_4 40 000 грн. У вчиненому щиро кається.

Крім повного визнання обвинуваченим вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами і зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 16.10.2016 року в ранковий час вони разом із обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , які мали зброю, пішли полювати на качку. На місці полювання їхня група розділилася. Він залишився чекати, а потерпілий та обвинувачений пішли у підлісок, слідом за собакою. Собака бігав та гавкав, з чого вони вирішили, що він шукає дичину. Пізніше він почув постріл, а через деякий час з`явився обвинувачений та повідомив, що він необережно вбив потерпілого. В місці, де вони перебували, було відсутнє покриття мобільного телефонного зв`язку, тому вони з обвинуваченим пішли до найближчого села. У зоні покриття обвинувачений зателефонував до поліції та повідомив про злочин;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 15.10.2016 року потерпілий запрошував їх з обвинуваченим до себе на полювання. Домовилися наступного дня зранку зустрітися, але пізніше він передумав та не поїхав. ОСОБА_7 вирішив їхати. Як йому стало відомо пізніше, під час полювання ОСОБА_7 випадково застрелив ОСОБА_9 . Наполягав, що між потерпілим та обвинуваченим були дружні відносини, непорозумінь, конфліктів між ними не було;

- показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які приймали участь при огляді місця події 16.10.2016 року та підтвердили, що в їх присутності оглядався труп потерпілого ОСОБА_9 , його речі, також оглядались рушниці, мобільні телефони. Всі предмети упаковувалися на місці, скріплювалися підписами;

- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтвердили, що обвинувачений розповідав на місці про обставини вчинення кримінального правопорушення, при цьому здійснювались заміри;

- витягом з кримінального провадження № 0000389, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року по факту вбивства через необережність ОСОБА_9 16.10.2016 року поблизу с.Мощенка Городнянського району;( т.2 а. к. п. 1)

- протоколом огляду місця події з фото таблицями до нього від 16.10.2016 року ділянки лісової місцевості, в якій виявлений труп громадянина ОСОБА_9 , який мав в ділянці попереку поранення. З місця події вилучено документи на ім`я ОСОБА_9 , два патронтажі з набоями 12 калібру, рушницю марки МЦ-2112 калібру 12 мм, п`ять набоїв калібру 12 мм, які були виявлені в магазині та стволі рушниці, траву з речовиною бурого кольору, схожу на кров, які визнані речовими доказами постановою про визнання предметів речовими доказами від 17.10.2016 року ( т.2 а. к. п. 3-17, 45)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2016 року з фототаблицею до нього, в ході якого обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення 16 жовтня 2016 року - вбивство через необережність, під час полювання, а саме здійснення пострілу з мисливської рушниці в спину потерпілого ОСОБА_9 , який відбувся випадково внаслідок падіння;( т.2 а. к. п. 137-144)

- протоколом огляду речей потерпілого ОСОБА_9 від 17.10.2016 року, з якого встановлено, що під час огляду одягу виявлено плями бурого кольору, схожі на кров; усі речі потерпілого, в які він був одягнений та які мав при собі в момент події, оглянуті та визнані речовими доказами постановою про визнання предметів речовими доказами від 17.10.2016 року ( т.2 а. к. п. 33-43);

- висновком судово-медичної експертизи № 104 від 27.11.2016 року, згідно якого на трупі ОСОБА_9 виявлено вогнепальне поранення органів тазу та черевної порожнини, утворене дією вогнепального снаряду (кулі), ззаду-наперед справа наліво, при пострілі з вогнепальної зброї з близької відстані, в межах дії порошинок та кіптяви, що мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з його смертю. Зброя находилася по відношенню до ОСОБА_9 на момент пострілу ззаду та праворуч. Смерть ОСОБА_9 після отримання тілесного ушкодження настала в короткий проміжок часу, що вимірюється хвилинами ( т.2 а. к. п. 59-61);

- висновком судово-балістичної експертизи № 2575 від 01.12.2016 року, з якої встановлено, що постріли з рушниці ОСОБА_7 без натискання на спусковий гачок відбуваються у випадках, коли рушниця знаходиться в положенні не запобігання (не на запобіжнику) та падає на підлогу боковими поверхнями (лівою та правою) з висоти одного метра. Проведення пострілу з цієї рушниці при натисканні на спусковий гачок, якщо запобіжник знаходиться в положенні «запобігання» неможливе ( т.2 а. к. п. 68-77);

- висновками медико-криміналістичної експертизи одягу потерпілого ОСОБА_9 № 140-мк від 14.12.2016 року та імунологічної експертизи № 231 від 09.11.2016 року (т.2 а.к.п. 102-108);

- постановою від 18.10.2016 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», якою встановлено, що ОСОБА_7 16.10.2016 року здійснював полювання у заборонених для цього місцях, а саме у відтворювальній дільниці (т.2 а.к.п. 158), а також іншими доказами кримінального провадження.

Наведені докази справи свідчать про те, що ОСОБА_7 , порушуючи встановлені правила полювання та встановлені заходи безпеки при поводженні зі зброєю, не маючи наміру позбавити життя людини, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив один постріл із зареєстрованого мисливської рушниці, від якого потерпілий помер

Таким чином, суд доходить до висновку про доведеність факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, тобто протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому через необережність.

Доводи потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також їхнього представника адвоката ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_9 в ході досудового розслідування та судового розгляду стороною обвинувачення не підтримувались. Враховуючи положення ст.337 КПК України про межі судового розгляду оспорювання потерпілою стороною кваліфікації не може бути підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 судом в бік погіршення його становища.

Призначаючи покарання відповідно до ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинуваченим вчинено середньої тяжкості злочин. Також враховує дані про особу винного: позитивну характеристику по місцю проживання та служби ( т.2 а.к.п. 233-234,237), вік, стан здоров`я - на обліку в нарколога та психіатра не перебуває ( т.2 а.к.п. 239), сімейний та матеріальний стан - має на утриманні малолітню дитину ( т.3 а.к.п.82 ), раніше не судимий ( т.2 а.к.п.241-243).

Наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, надають суду підстави призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції статті, за якою ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності.

Крім цього, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заявили письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки на день набрання чинності Закону , має малолітню дитину дочку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно неї не позбавлений.

Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання про застосування амністії заперечень не мала, вважає, що воно може бути задоволене.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до вимог п. «в » ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України і на день набрання чинності цим Законом, мають дітей, яким не виповнилося 18 років, та не позбавлені батьківських прав у відношенні дітей.

Згідно ст. 13 вказаного Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07.09.2017 року), мав малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не позбавлений батьківських прав у відношенні вказаної дитини.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений, а також враховуючи те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним заяву про застосування амністії задовольнити.

Крім того, до початку судового розгляду, потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь на відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 560000 грн. На обґрунтування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду зазначила, що втрата сина значною мірою позначилася на її здоров`ї. Вона змушена тяжко працювати, оскільки зараз змушена утримувати онуку, і допомогти їй нікому. За життя її син був гарним господарем, хорошим сином та батьком для своєї доньки, тому це втрата як для неї, так і для його дружини - потерпілої ОСОБА_18 та їхньої дитини, є непоправною.

Обвинувачений підчас судового розгляду позов визнав частково, зазначивши, що дійсно вважає необхідним допомогти потерпілій та дитині загиблого, однак сума позову є дуже завищеною і нереальною, враховуючи те, що він сплатив на користь потерпілої 40 000 грн, він згоден сплатити ще 60 000 грн.

Прокурор під час судових дебатів просила позов задовольнити.

Захисник обвинуваченого під час судових дебатів вважав, що позов підлягає задоволенню у межах суми, яку визнав обвинувачений.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж, ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

Відповідно до чинного законодавства /п.2 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. З тяжкою невиправною втратою рідної людини потерпілі зазнали вимушених змін у своїх життєвих стосунках і звичному способі життя та відчувають природний душевний біль, тривалі й тяжкі за характером моральні страждання.

Суд також враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При цьому суд враховує, що життя людини є безцінним, та приймає до уваги доводи потерпілих про те, що втрата життя відповідно сина та чоловіка потерпілих є непоправною для них, тому заявлений розмір позовних вимог суд вважає виваженим та справедливим.

Враховуючи вказане, наявні підстави для задоволення цивільного позову в повному обсязі.

Процесуальні витрати у справі за проведення судово-балістичної експертизи №2575 від 01.12.2016 року в сумі 2381,58 грн., судово-балістичної експертизи №2576 від 30.11.2016 року в сумі 1320,60 грн., судово-балістичної експертизи №2610 від 06.12.2016 року в сумі 439,80 грн., вибухо-технічної експертизи №1094 (х) від 26.11.2016 року в сумі 880,40 грн., вибухо-технічної експертизи №1095 (х) від 25.11.2016 року в сумі 880,40 грн., вибухо-технічної експертизи №1110 (х) від 05.12.2016 року в сумі 660,30 грн. відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. (т.2 а.к.п. 62-122)

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Строк заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовувалися слідчим суддею та судом під час досудового розслідування та судового розгляду, закінчився, підстав для їх застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. « в » ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» як такого, що має дитину, якій на день набрання чинності цим Законом не виповнилося 18 років, та не позбавлений батьківських прав у відношенні цієї дитини.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 560 000 грн. (п`ятсот шістдесят тисяч грн.00 коп.)

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 6 563,08 грн. (шість тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 08 копійок.

Речові докази : гільзи 12 калібру марки «Бреннеке» 12/70; предмет з білого металу, невизначеної форми, схожий на кулю; траву з речовиною бурого кольору, ззовні схожою на кров - передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Городнянського ВП - знищити; одяг потерпілого ОСОБА_9 гумові чоботи; куртку теплу камуфляжну, куртку літню камуфляжну; військовий речовий мішок; чоловічі утеплені брюки камуфляжні; шерстяну в`язану шапку; светр; реглан; підштаники чоловічі; шкарпетки; портупею шкіряну чорного кольору, особисті речі потерпілого ОСОБА_9 : дозвіл на зброю № НОМЕР_3 ; мисливсько-рибальський квиток № 730877; картку № НОМЕР_4 до членського квитка УТМР мисливця-рибалки; посвідчення мисливця НОМЕР_5 ; контрольну картку обліку добутої дичини і порушень правил полювання ЧН 021167; 6 карток відстрілу пернатої дичини за 2015 та 2016 роки; 2 квитанції на ім`я ОСОБА_9 , гроші в сумі 26 гривень, два мобільні телефони марки «Нокіа 1280» з сім картою оператору «Київстар» та сім картою оператору «Лайф», які передані потерпілій ОСОБА_4 залишити потерпілій; рушницю марки МЦ 21-12, № НОМЕР_6 ; два патронтажа з набоями 12 калібру (8 набоїв та 9 набоїв); п`ять набоїв 12 калібру, які зберігаються у кімнаті зберігання зброї Городнянського ВП повернути потерпілим; 6 набоїв 12 калібру ( шріт №3 3 шт., шріт №5 - 3 шт), передані ОСОБА_7 - залишити ОСОБА_7 , рушницю марки «ATA ARMS NEO12» калібру 12 № НОМЕР_1 - яку передано на зберігання до кімнати зберігання зброї Городнянського ВП конфіскувати як знаряддя злочину.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1