В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.02.2018 Справа №607/15294/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000497 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Так, 14 серпня 2017 року близько 11 год. обвинувачений ОСОБА_4 , як водій, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу правою смугою транспортного потоку до м.Тернополя автомобільної дороги М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», де в порушення вимог п. 2.3. (б, д) ПДР України під час керування не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, зокрема, проїжджаючи відрізок 155 км + 113 м вказаної автодороги, що навпроти Тернопільського аеропорту всупереч вимог п.10.1. ПДР України не переконавшись у безпечності та не створенні перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво з наміром виконати розворот, де у той же час лівою смугою транспортного потоку до м.Тернополя рухався автомобіль «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , унаслідок чого обвинувачений, небезпечно маневруючи при зміні смуги руху, створив аварійну обстановку для інших учасників дорожнього руху, зокрема, для водія автомобіля «HYUNDAI Accent» ОСОБА_9 , позбавивши її тим самим можливості запобігти настанню ДТП своїми односторонніми діями, унаслідок чого спричинив ДТП.

В результаті вказаної ДТП, яка відбулась на лівій смузі транспортного потоку до м.Тернополя, водій автомобіля «HYUNDAI Accent» ОСОБА_9 отримала наступні середньої тяжкості тілесні ушкодження: садна правої кисті, прояви забою м`яких тканин лобової ділянки та передньої черевної стінки, закриту ЧМТ зі струсом головного мозку та травму лівого колінного суглоба у вигляді уламкового перелому заднього рогу медіального меніска.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 , як водієм, вимог п.п. 2.3 (б, д), 10.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 14 серпня 2017 року близько 11 год. він, як водій, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався правою смугою транспортного потоку до м.Тернополя автомобільної дороги М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», де під час керування не був достатньо уважним, проїжджаючи навпроти Тернопільського аеропорту, змінив напрямок руху вліво з наміром виконати розворот, не переконавшись у безпечності маневру, через що спричинив ДТП із автомобем « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який рухався лівою смугою транспортного потоку до м.Тернополя, у результаті чого потерпіла водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження. Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, утримує 1 малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення ближче до нижчої її межі, а саме у виді штрафу зі стягненням в дохід держави, однак без позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», відповідно до п.в ст.1 якого, окрім зазначеного іншого, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

За ст.12 КК України злочин, що вчинений ОСОБА_4 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності та даний обвинувачений не підпадає під перелік осіб, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до яких амністія не застосовується.

Водночас встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має 1 дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 .

Таким чином, суд, на основі аналізу вищенаведених обставин, приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від відбування покарання за даним вироком.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особах фінуправління ТМР та фінуправління ТОДА заявлено цивільні позови про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілої від злочину, які слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Так, провадження по розгляду, зокрема, цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТОДА про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілої від злочину на суму 1 058, 05 грн. підлягає закриттю унаслідок повного добровільного його відшкодування обвинуваченим.

При цьому, що стосується цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТМР, то суд вважає, що він, з урахуванням повного його визнання обвинуваченим, підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь фінуправління ТМР слід стягнути 6 428, 41 грн. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_9 , за наступними реквізитами: р/р 0002 в ГУДКУ в Тернопільській області, код 24060300, МФО 838012, міський бюджет, призначення платежу «Інші надходження».

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема: по 742, 2 грн. за автотехнічні №5-480/17 від 11 листопада 2017 року та №5-481/17 від 13 листопада 2017 року, а також 1 484, 4 грн. за транспортно-трасологічну №5-482/17 від 21 листопада 2017 року, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання за даним вироком.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТМР про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілої від злочину задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 в користь фінуправління ТМР 6 428, 41 грн. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_9 , за наступними реквізитами: р/р 0002 в ГУДКУ в Тернопільській області, код 24060300, МФО 838012, міський бюджет, призначення платежу «Інші надходження».

Провадження з розгляду цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі фінуправління ТОДА про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілої від злочину закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема: по 742, 2 грн. за автотехнічні №5-480/17 від 11 листопада 2017 року та №5-481/17 від 13 листопада 2017 року, а також 1 484, 4 грн. за транспортно-трасологічну №5-482/17 від 21 листопада 2017 року.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1