Провадження №1-кп/748/64/18
Єдиний унікальний № 742/2984/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
законного представника
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
розглянувши у залі суду Чернігівського району Чернігівської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 31.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поділ Срібнянського району Чернігівської області, громадянки України, не судимої, інваліда 2 групи, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , перебуваючої з 31.08.2017 року у психіатричному закладі в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 31 липня 2017 року, у проміжок часу між 10 та 12 годинами, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті сварки, з метою умисного вбивства малолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , руками закрила ніс та рот ОСОБА_11 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді саден на верхній губі, садна на обох крилах та перетинці носу, садно на підборідді, садно на правій бічній поверхні шиї, синець на поверхні правої щоки. Унаслідок механічної асфіксії, яка виникла від закриття носа та рота, ОСОБА_11 померла на місці вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_8 поклала тіло потерпілої на ліжко в кімнаті будинку та прикрила ковдрою.
ОСОБА_8 не була допитана у судовому засіданні, оскільки згідно висновку №155 від 29.08.2017 року стаціонарної комісійно-комплексної судово-психіатричної експертизи вона за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і не може приймати участь у судовому розгляді кримінального провадження.
Законний представник потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що на час коли відбувались дані події він обіймав посаду голови сільської ради села Поділ і добре знав сім`ю ОСОБА_8 та її дитину. Сім`я була хвора. У квітні 2017 року ОСОБА_12 з чоловіком ОСОБА_13 проходили лікування, а дитина у цей час знаходилась у Срібнянській ЦРЛ. Після повернення їх з лікарні він їхньою сім`єю трохи опікувався. У цієї сім`ї був свій світ: дитина, батько і мати, вони до себе нікого не підпускали. Звісно були випадки, що ОСОБА_13 трохи буянив, але він був авторитетом для ОСОБА_8 , навіть у період загострення її хвороби. По відношенню до дитини він ніколи не бачив щоб ОСОБА_8 проявляла агресію, вона її захищала і нікому не давала. 23 червня 2017 року у сільську раду зателефонував сусід ОСОБА_8 і повідомив, що вона є небезпечною і спалить йому господарство. Він особисто у всьому розібрався, передзвонив до свідків, з поліцією встановили, що ОСОБА_8 палила чужий сінокіс і розводила багаття біля господарських будівель, у зв`язку з чим ним було направлено листа до медичного закладу з проханням провести медичне обстеження ОСОБА_8 і направити її на примусове лікування. 30 липня 2017 року йому від сусідів стало відомо, що приїздила поліція із швидкою медичною допомогою у сім`ю ОСОБА_8 і ОСОБА_14 забрали у лікувальний заклад з тілесними пошкодженнями, оскільки ОСОБА_8 чи порізала його, чи то вдарила сокирою. 31.07.2017 року він знаходився у сільській раді разом з дільничним інспектором ОСОБА_15 , який приймав людей і вони збиралися проїхати у родину ОСОБА_8 . У цей час до нього зайшов психіатр ОСОБА_16 для того щоб отримати довідку про місце проживання ОСОБА_8 . Його здивувало чому затримання ОСОБА_8 проходило без їх участі, так як вони є представниками дитини і він відразу спитав де дитина. ОСОБА_16 повідомив, що дитина зі слів матері знаходиться в дитячому садку. Він відразу зателефонував до садочка, це було об 11.06 год., і йому повідомили, що ОСОБА_11 в садочку немає. Вони відразу з дільничним інспектором поліції поїхали на місце. У цей час йому зателефонував ОСОБА_17 і повідомив, що знайшли ОСОБА_18 , яка не дихає і просив повернути лікарів. Оскільки він засумнівався в компетентності даних лікарів, які не знайшли дитину відразу, то він викликав швидку медичну допомогу. До того ж, він зателефонував завідувачу місцевим ФАПом ОСОБА_19 . Фактично до господарства ОСОБА_8 вони прибули усі разом, там були ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Швидка допомога приїхала хвилин через п`ять. Відразу дитину винесли у коридор на повітря і завідувач ОСОБА_21 разом з медсестрою, котра також приїхала, почали надавати дитині якісь реанімаційні дії. Він особисто в цей час знаходився на вулиці, оскільки коридор був дуже малий. Потім лікарі щось зробили, можливо дали укол, але точно сказати не може, помістили дитину до швидкої і повезли в районну лікарню. Уже з лікарні йому повідомили, що дитина померла. З 30 на 31 липня 2017 року, на скільки йому відомо, ОСОБА_14 знаходився у лікарні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що перебуває на посаді лікаря-психіатра Срібнянської центральної районної лікарні. ОСОБА_8 перебуває на обліку з 2004 року з діагнозом: «Шизофренія параноїдальна форма», який є незмінним. Напевно 26 червня 2017 року на ім`я головного лікаря надійшов лист сільського голови з проханням обстежити і призначити примусове лікування ОСОБА_8 , який був йому переданий з резолюцією: «Прийняти міри в межах своєї компетенції». Наступного дня він поїхав до неї додому, де застав її з дитиною, а чоловіка вдома не було. На запитання як у неї справи, і що вона вчора палила, ОСОБА_8 повідомила, що у неї ніяких питань не має, вона приймає ліки, які були їй призначені, продемонструвавши їх при цьому, а вчора готувала їсти на плиті. У листі сільського голови повідомлялось, що ОСОБА_8 палила сіно, але ні на подвір`ї, ні в будинку він нічого паленого не помітив, а отже не маючи до останньої ніяких претензій повернувся назад. Востаннє він бачив ОСОБА_8 з дитиною на руках у п`ятницю 28 липня 2017 року у поліклініці, коли вона стояла на прийом до лікаря - невролога. Він привітався з нею, запропонував зайти на прийом, але вона відмовилась, при цьому вела себе спокійно, не кричала і знаючи її психічний стан, щоб не дратувати, пішов далі. Взагалі до 31.07.2017 року, до часу її госпіталізації, будь яких агресивних проявів у поведінці ОСОБА_8 не спостерігалось. Натомість раніше, у період загострення, коли приїжджали її госпіталізовувати, вона проявляла агресію по відношенню до них, вживала нецензурну лексику, принижувала, до кожного мала якісь претензії, підходила близько, провокувала, вела себе неадекватно, як взагалі поводяться психічно хворі. По відношенню до своєї дитини агресії у ОСОБА_8 ніколи не було. Завжди, коли б вони до неї не приходили, вона дитину носила на руках, і навіть коли дитина сиділа на дивані, то вона спочатку її брала, а вже потім вступала у розмову. З точки зору медицини можна сказати, що в неї рефлекс - інстинкт материнства з дуже вираженою формою, адже в такому віці дітей водять за руку, а вона весь час носила її на руках, а тому не було ніяких приводів думати, що вона проявляє агресію по відношенню до дитини. У понеділок 31.07.2017 року, на робочій п`ятихвилинці, виконуючий обов`язки головного лікаря поставив йому завдання їхати у село Поділ до ОСОБА_8 з працівниками поліції, оскільки остання агресивно віднеслась до чоловіка, порізала його, у зв`язку з чим його госпіталізовано до хірургічного відділення лікарні. Згідно закону в її поведінці були абсолютні показники для госпіталізації, а тому перед виїздом він зібрав всі необхідні документи для госпіталізації та написав направлення. Вони приїхали до будинку ОСОБА_8 близько 10.30 год. разом з фельдшером та трьома працівниками поліції. Коли вони у п`ятьох зайшли на подвір`я домогосподарства, то ОСОБА_8 знаходилась у коридорі, двері до якого були відкриті, а потім їх закрила і почала вимагати ордер від прокурора та кричати, що не впустить. Вона всіх впізнала, і його, і фельдшера, і одного з працівників поліції, який був її однокласником. ОСОБА_8 була агресивно налаштована, висловлювалась голосно, нецензурно і образливо, кричала, що нікуди з ними не піде і коли співробітник поліції спробував відкрити двері в будинок, то вона силою їх закрила і замкнула на запір. Потім працівники поліції силою відкрили двері, вона перейшла до іншої кімнати і знову закрилась. Працівники поліції знову ж таки силою відкрили двері, наділи на ОСОБА_8 кайданки, але вона почала наносити їм удари ногами, проявляючи порушення психічного стану, у зв`язку з чим їй зафіксували і ноги. Це відбувалося на протязі 3-4 хвилин. При цьому вона говорила, що вони угробили її чоловіка та помістили доньку до « ОСОБА_22 », озиралась, водила очима щось шукаючи, явно галюцинувала і на поставлені питання не відповідала. На запитання, де її донька повідомила, що відвезла її у садочок, і це їх не здивувало, адже їм було відомо, що дитина відвідує садок. На запитання де її паспорт, вони почули нецензурну і неадекватну відповідь. Вони з працівниками поліції почали поверхнево оглядати кімнати, щоб знайти паспорт ОСОБА_8 . Фельдшер оглянув кухню, працівники поліції залу і столову, а він зайшов до спальні, де біля поламаної шафи стояла сокира, але нікого там не знайшов. Чи оглядав хтось ванну кімнату йому не відомо. В будинку окрім ОСОБА_8 нікого більше не було. Працівники поліції також повідомили, що її паспорта ніде немає і оскільки не було часу, а ОСОБА_8 була зафіксована і її потрібно було забирати, він вирішив взяти довідку у сільській раді на підтвердження місця проживання ОСОБА_8 , щоб помістити її до найближчого психіатричного закладу. Коли вони почали виходити з будинку, ОСОБА_8 самостійно йти відмовилась, продовжувала проявляти агресію, говорити не по темі, озиратись, загалом вела себе неадекватно і оточуючої дійсності не сприймала. Фельдшер з працівниками поліції на руках віднесли і посадили її до автомобіля. Закривши будинок вони поїхали до сільської ради. У будинку ОСОБА_8 загалом вони перебували хвилин 20, може 25. Приїхавши до сільської ради він зайшов до голови і повідомивши, що їм не вдалося знайти паспорт ОСОБА_8 , попросив довідку. Сільській голова відразу спитав де донька ОСОБА_8 і чи бачили вони її, на що він повідомив, що зі слів останньої її донька знаходиться в дитячому садку. Голова сільської ради відразу зателефонував до садку і йому сказали, що дитини в них немає. Голова сільської ради разом з працівником поліції сіли в автомобіль і повернулись до помешкання ОСОБА_8 . Це було приблизно через 10 хвилин з того часу, як вони залишили її дім. Дочекавшись поки їм випишуть довідку вони поїхали. ОСОБА_8 мешкала з співмешканцем ОСОБА_13 , з яким почала проживати з початку народження дитини, а може і раніше, і саме він є біологічним батьком дитини. Йому відомо, що під час загострення у ОСОБА_8 хвороби, у них з співмешканцем відбувались сварки. Він також знаходиться на обліку у психіатра. З приводку огляду приміщень будинку ОСОБА_8 , то ніяких процесуальних документів він не складав, так як це не входить до його компетенції. У кімнаті, яку він оглядав, нікого не було і ніхто не бачив тіла дитини. Під час їхнього перебування у помешканні ОСОБА_8 , до будинку ніхто не заходив і взагалі коли вони приїздять за такими хворими, сторонніх осіб ніколи не буває.
Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що проживає у селі Поділ та є сусідом ОСОБА_8 . У понеділок, 31.07.2017 року, карета швидкої медичної допомоги під`їхала до її будинку приблизно о 11.30 год. Він стояв на вулиці і розмовляв з водієм. Працівники поліції з лікарями зайшли на подвір`я домогосподарства, а ОСОБА_8 закрилась в будинку, але вони її зв`язали, скрутили, винесли до автомобіля і поїхали. ОСОБА_8 в автомобіль сідала з матюками і криками. Як тільки від`їхала «швидка», то з городу вийшов сусід ОСОБА_20 , якому він повідомив, що не бачив щоб забирали дитину. ОСОБА_23 запропонував подивитись, як дитина. Вони вдвох з ОСОБА_20 підійшли до будинку, двері в який були прикриті і з вулиці підперті стільцем чи лавкою. Відкривши двері вони почали кликати ОСОБА_18 , оскільки припускали, що дитина могла сховатись із-за криків матері. Тоді вони перевірили кімнати, заглядали під ліжка, але дитини не знайшли. Потім у кімнаті, за грубою, він заглянув за шафу, за якою у напівтемряві знаходилось ліжко, і побачив накриту ковдрою дитину. Він покликав ОСОБА_23 , однак ознак життя у дитини не помітив. Поклавши руку в область її серця пульс не відчув, при цьому йому здалося, що тіло ще тепле, можливо йому так здалося, бо він був розгублений. ОСОБА_23 почав її щупати, підняв руку яка впала, і тоді вони зателефонували до швидкої медичної допомоги. Відразу приїхав ОСОБА_7 з дільничним інспектором поліції, дільничний лікар і швидка медична допомога. Дитину винесли до коридору, але дихання та пульсу вже не було і її губи були синюваті. Коли вони з ОСОБА_24 зайшли до будинку, то нікого не побачили. З будинку є ще один вихід в бік городу, але він завалений непотребом, забитий і до того ж вночі, коли ОСОБА_8 чи то з глузду сходила, чи що вона там робила, то весь його зафарбувала білою фарбою і в будинку було чути сильний сморід. Також були пофарбовані чашки, кружки і ложки. Він часто бачив, що влітку ОСОБА_8 виходила на прогулянку з дитиною вночі. Напередодні 30.07.2017 року він бачив співмешканця ОСОБА_8 , якого вона поранила та який у трусах вийшов від ОСОБА_25 . До них додому ніхто з сусідів не ходив. Взагалі, за весь час, жодного разу він не бачив агресії з боку ОСОБА_8 до дитини. З 30.07.2017 року і до часу госпіталізації ОСОБА_8 у їх на подвір`ї він нікого з сторонніх осіб не бачив. Співмешканець ОСОБА_8 не міг прийти додому вночі з 30 на 31 липня, так як був поранений.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_8 . Десь у суботу 30.07.2017 року, після обіду, до нього додому зайшов співмешканець ОСОБА_8 - ОСОБА_13 в одних трусах і весь у крові, з проханням перев`язати йому руку, яка була дуже порізана. Він сказав ОСОБА_26 , що потрібно викликати швидку медичну допомогу. Згодом працівники поліції відібрали пояснення у нього і його дружини. ОСОБА_27 разом з дитиною залишились вдома, вони ходили по подвір`ю. Наступного дня вранці він пішов на город косити і повертаючись з городу побачив, що від господарства ОСОБА_8 від`їжджала швидка медична допомога, а ОСОБА_28 стояв біля її двору. ОСОБА_29 повідомив, що ОСОБА_8 забрала поліція, але дитини не було. Тоді він запропонував піти подивитись ОСОБА_18 в будинку, адже він був відкритий. Він інколи заходив до помешкання ОСОБА_8 , а тому знав розташування кімнат і відразу пішов у спальню, але дитини там не було. Потім він повернувся в кімнату, де стояла шафа від якої до стіни була фіранка, за якою знаходилось ліжко. Він заглянув за фіранку, за якою була полутемрява і побачив, що на ліжку лежить вкрита дитина - визирала одна голова. Тоді він почав її кликати по імені, але ніякої реакції не відбулось і він вирішив, що дитина спить, однак ОСОБА_29 зауважив, що в неї губи синюваті. Тоді він придивився і почав її тормошити, але вона ніяких ознак життя не подавала. Після цього він вибігши на вулицю повідомив своїй жінці, що ОСОБА_18 мертва і потрібно викликати швидку медичну допомогу. Невдовзі приїхала швидка медична допомога, а також ОСОБА_7 і дільничний інспектор поліції. Дитина в ліжку лежала повністю гола, а тому її закутали в ковдру і винесли до коридору. Лікарі намагалися зробити їй масаж серця, штучне дихання і попросили води, у зв`язку з чим він пішов у ванну кімнату де побачив зарізану собаку, у якої був розпорений живіт і випущені кишки. Після першої медичної допомоги лікарів дитина ніякої реакції не проявляла і її помістили до автомобіля та повезли, а згодом зателефонували і сказали, що ОСОБА_18 померла. З вечора, коли лікарі забрали ОСОБА_14 , і до наступного ранку, нікого з сторонніх осіб у господарстві ОСОБА_8 він не бачив, до них взагалі ніхто не заходив. ОСОБА_13 повернувся додому вже після того як швидка допомога забрала дитину. Як він тоді уже дізнався у нього не тільки рука була порізана, а ще й голова три рази пробита та живіт порізаний. Володимир повідомив, що то ОСОБА_8 нанесла йому тілесні ушкодження.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України підтверджується і дослідженими у судовому засіданні документами та висновками судових експертиз, а зокрема:
- витягом з ЄРДР за №0000151 від 31 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_8 є підозрюваною у вбивстві ОСОБА_11 , що мало місце 31.07.17 р.;
- повідомленням про підозру від 1 серпня 2017 року у вчиненні злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України;
- протоколом огляду місця події (з фототаблицею) від 31 липня 2017 року, а зокрема домогосподарства по АДРЕСА_1 , під час якого були виявлені та вилучені: зіскоб речовини бурого кольору з кімнати №2; сокира у кімнаті №3; ніж з тазика у ванній кімнаті; фрагмент доріжки з речовиною бурого кольору у кімнаті №2; підодіяльник з ліжка у кімнаті №1;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 31 липня 2017 року, під час якого були виявлені та зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді садна на верхній губі, садна на обох крилах та перетинці носу, садно на підборідді, садно на правій бічній поверхні шиї, синець на поверхні правої щоки. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок закривання отворів рота та носа. Під час огляду вилучено дві дактилоплівки з долоней обох рук трупа, зразки піднігтьового вмісту з обох рук, зразки волосся;
- висновком №186 від 22 вересня 2017 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , згідно якого безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 стала механічна асфіксія внаслідок закривання отворів носа та рота. Виявлено наступні тілесні ушкодження: механічна асфіксія внаслідок закривання отворів носа та рота; множинні садна та синці навколо отворів рота та носа; синець правої щоки; садно правої бічної поверхні середньої третини шиї; три крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови. Дані тілесні ушкодження виникли від практично одночасної дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими у тому числі могли бути руки сторонньої особи, за механізмом тиснення та тертя, по давності можуть відповідати 31.07.17 р. в проміжку часу між 10 та 12 годинами;
- висновком №300 від 28 серпня 2017 року судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , згідно якого у останньої мають місце наступні тілесні ушкодження: два садна по згинальній поверхні лівого променево-зап`ястного суглобу; садно на тильній поверхні основної фаланги 3 пальця лівої кисті; садно на тильній поверхні 4 пальця основної фаланги лівої кисті; садно на внутрішній поверхні правої кисті; садно на тильній поверхні основної фаланги 4 пальця правої кисті, які виникли від дії тупих предметів за механізмом тертя.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, матеріали кримінального провадження, вважає, що ОСОБА_8 дійсно вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене п.2 ч.2 ст.115 КК України - вбивство малолітньої дитини, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітній дитині.
Ураховуючи дані висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , суд рахує за необхідне і можливе уточнити період часу смерті потерпілої, а саме 31.07.17 р. в проміжку часу між 10 та 12 годинами.
Згідно висновку стаціонарної комісійно-комплексної судово-психіатричної експертизи №155 від 29 серпня 2017 року у період часу до якого відноситься діяння, підозрювана ОСОБА_8 виявляла ознаки шизофренії параноїдної, дефектний стан і за своїм психічним станом вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки шизофренії параноїдної, дефектний стан і за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, і потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. За своїм психічним станом ОСОБА_8 не може приймати участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Отже, ураховуючи вище викладене та те, що суспільно-небезпечне діяння було вчинене ОСОБА_8 у стані неосудності і на даний час вона є неосудною та страждає психічним захворюванням, яке позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого нею діяння та ступеня небезпечності психічнохворої, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до приписів ч.9 ст.100 КПК України доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Отже, оскільки провадження у даній справі не закінчене і ОСОБА_8 потребує лише примусового медичного лікування, а у разі її видужання, відповідно до вимог ст.515 КПК України, продовжується досудове розслідування, то суд не вирішує долю речових доказів, з метою не завдання шкоди слідству.

Керуючись ст.ст.512-513, 516 КПК України, ст.ст.19, 93, 94 КК України, суд -
УХВАЛИ В :
Застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом з послідуючим лікуванням у ньому.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 , до вступу ухвали в законну силу, залишити без змін поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її протиправну поведінку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області, через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3