Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7583/17
Провадження № 1-кп/490/869/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Керчі АРК, є українцем, громадянином України, здобув неповну середню освіту, є вдівцем, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

- 04 липня 2007 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України до 1 року позбавлення волі, був звільненим від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням з встановленням випробувального терміну в 1 рік;

- 03 жовтня 2007 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України за сукупністю злочинів остаточно до 2 років 6 місяців позбавлення волі, був звільненим від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням з встановленням випробувального терміну в 2 роки;

- 13 листопада 2008 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03 червня 2009 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України за сукупністю вироків остаточно до 3 років 9 місяців позбавлення волі

-12 квітня 2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України з застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2014 року на підставі статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не відбута частина покарання була скорочена наполовину; був звільнений 06 квітня 2016 року умовно-достроково, з не відбутою частиною покарання 8 місяців 14 днів

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
07 серпня 2017 року о 08:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи між будинком 17-А по вулиці Колодязній у місті Миколаєві та супермаркетом «Гіппо», побачивши ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на заволодіння її майном, що виник раптово, підійшов до неї з заду та шляхом ривку зірвав з її шиї зроблений з золота 585 проби ланцюг вагою 11,3 грами разом із зробленим з золота 585 проби хрестиком вагою 2,1 грами загальною вартістю 8.100 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж)

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин підтверджується наступним.

Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю.

Він зазначив, що дійсно 07 серпня 2017 року зранку йшов дворами у бік вулиці 6 Слобідської; неподалік магазину «Гіппо» побачив потерпілу, а також золотий ланцюг в неї на шиї.

Тоді він, оскільки його «поплутав біс», вирішив заволодіти цим ланцюгом.

Реалізуючи свій намір, він підійшов до потерпілої, зірвав ланцюг з її шиї та почав бігти, але невдовзі був затриманий перехожими, які його побили та передали правоохоронним органам. В зв`язку із діями перехожих золотий ланцюг він віддав.

Обвинувачений також зазначив, що планував продати ланцюг, а вилучені завдяки цьому гроші витратити на власні потреби.

Він також зазначив, що не розуміє, через що вчинив злочин; у сподіяному кається.

Окрім показів обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину підтверджується протоколом від 07 серпня 2017 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що потерпіла впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка шляхом ривку заволоділа належним їй золотим ланцюгом.

З протоколу огляду предмету від 07 серпня 2017 року вбачається, що золотий ланцюг, який зірвав обвинувачений, є зробленим з золота 585 проби, має вагу 11,3 грами; на ньому є хрести, зроблений з золота 585 проби вагою 2,1 грами.

З залученої до матеріалів кримінального провадження розпорядження Національного Банку України № 1168-рф від 07 серпня 2017 року вбачається, що ціна 1 грама золота 585 проби становить 604,67 грн.

За такого вартість викраденого обвинуваченим майна становить (604,67 х (11,3 (вага ланцюга) + 2,1 (вага хрестика))) не менше за 8.100 грн.

При цьому вказана в обвинувальному акті вартість викраденого майна 8.100 грн. сторонами кримінального провадження не заперечується.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.

Підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим.
Органи досудового розслідування та державний обвинувач вказували про наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як повторність вчинення злочину.

Спираючись про таке, дії обвинуваченого ними були кваліфіковані за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України.

На думку органів досудового розслідування та державного обвинувача, про наявність такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, свідчить та обставина, що ОСОБА_4 наразі пред`явлене обвинувачення у вчиненні до 07 серпня 2017 року злочинів, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 1 статті 191 Кримінального Кодексу України.

Проте, відповідно до частини 1 статті 32, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України повторністю злочинів визнається вчинення двох і більше злочинів, передбачених Кримінальним Законом.

При цьому відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Наразі обвинувальний вирок, що встановлює факт вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 1 статті 191 Кримінального Кодексу України, судом не винесений.

Факт же пред`явлення обвинуваченому підозри у вчиненні цих злочинів та навіть пред`явлення йому обвинувачення у такому, як свідчать наведені вище норми Конституції України, як норми прямої дії, не є таким, що дозволяє встановити факт вчинення особою певного злочину.

За такого факт вчинення обвинуваченим до 07 серпня 2017 року злочинів проти власності наразі не є доведеним.

В зв`язку з цим наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, суд вважає недоведеним у встановленому законом порядку.

В зв`язку з таким посилання про наявність в діях обвинуваченого цієї кваліфікуючої ознаки з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його каяття, а тако - сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України враховує те, що обвинувачений, будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, знов вчинив умисний злочин, тобто - наявним є рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що обвинувачений вчинив зухвалий злочин, до того ж в день та у місці, яке відвідують багато людей, а також відносно особи, що перебувала з дитиною. Таке суттєво підвищує суспільну небезпеку вчиненого злочину.

Суд враховує також, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого шкоди здоров`ю громадян заподіяно не було. Таке певною мірою знижує суспільну небезпеку вчиненого злочину.

Вивченням даних про особу винного встановлено, що він на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом «РПП внаслідок вживання ефедрину, каннабіноїдів, синдром залежності. Зловживання алкоголем, амфетаміном», за місцем проживання характеризується, як особа, яка вживає алкогольні напої та підтримує відносини з особами, що ведуть аморальний спосіб життя, соціально корисних зв`язків він не має, заходів щодо належного працевлаштування не вживає.

Більше того, навіть відбувши реальне покарання протягом більш, ніж 3 роки, зокрема за вчинення корисливого злочину, належних висновків для себе ОСОБА_8 не зробив, знов вчинив злочин, який перевищує попередні за ступенем своєї зухвалості та суспільної небезпеки.

Суд враховує також, що, як свідчать матеріали досудової доповіді, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється, як високий.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання відповідно до санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України у межах, що суттєво відрізняються від мінімального та є ближчими до максимального передбаченого законом покарання.

Захист вважав за можливе призначивши обвинуваченому покарання, звільнити його від його відбування з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України.

Але відомості про наявність передбачених у вказаній статті умов для звільнення від покарання, зокрема відомості про те, що виправлення засудженого є можливим без відбування покарання в матеріалах справи відсутні.

Зокрема, з матеріалів досудової доповіді вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

До того ж, матеріали справи свідчать, що раніше обвинувачений випробування проходив невдало, внаслідок скорочення терміну відбуття реального покарання належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин вчинив лише через рік та чотири місяці після відбуття реального покарання;

До того ж, з урахуванням наведених даних про характер та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину та особу винного звільнення його від відбування реального покарання не матиме наслідком запобігання вчинення інших злочинів, навпаки - сприятиме створенню уяви про безкарність за вчинення зухвалих злочинів.

Захист посилається також на наявність в обвинуваченого низки хвороб, але як свідчить надана захистом довідка, ці хвороби не перешкоджають перебуванню обвинуваченого у місцях позбавлення волі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, та вважає це покарання необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також - для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішення питання про долю речових доказів.
Речові докази золотий ланцюг та хрестик - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій.

Вирішення питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 08 серпня 2017 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В зв`язку із тим, що відносно обвинуваченого обирається міра покарання у вигляді позбавлення волі, до набрання вироком чинності обраний відносно нього раніше запобіжний захід слід залишити попереднім - тримання під вартою.

При цьому відповідно до частини 5 статті 70 Кримінального Кодексу України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати в строк покарання, призначеного за цим вироком, період попереднього ув`язнення, а саме - період з 07 серпня 2017 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання цим вироком чинності залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази у справі золотий ланцюг та золотий хрестик - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

15.11.2017