Постанова

Іменем України
22 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 243/7202/16-к
провадження № 51-1039км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001357, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від

21 вересня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно з вироком суду 16 травня 2016 року близько 11:00 ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Комунарів у м. Слов`янську Донецької області, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав за 300 грн п`ятнадцять поліетиленових пакетів із кристалічною речовиною білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, масою 0,0617 г, 0,1038 г, 0,0493 г, 0,0104 г, 0,0461 г, 0,0537 г, 0,0514 г, 0,1185 г, 0,0339 г, 0,0362 г, 0,0383 г, 0,0635 г, 0,0579 г,0, 0348 г, які, поклавши в коробку з вівсяними пластівцями, зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту. Цього ж дня в приміщенні відділення «Нова пошта № 1», під час проведення огляду особистих речей ОСОБА_6 у період часу з 12:20 до 12:50 вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено працівниками поліції.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2016 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання.
Визначено вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, та призначено йому покарання у виді 6 місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту його затримання.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що судом при призначенні покарання не надано належної оцінки конкретним обставинам вчиненого злочину та не враховано дані про особу засудженого. Не взято до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, при цьому він уже притягувався у 2012 році до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин. Також не враховано посередню характеристику засудженого за місцем проживання, те, що він, незважаючи на молодий та працездатний вік, ніде не працює, веде паразитичний спосіб життя, неодружений та не має з родиною тісних стосунків, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоідів. Синдром залежності». З урахуванням викладеного ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний термін.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор не підтримала касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції. Вважає, що покарання, призначене засудженому, є виваженим та обґрунтованим.
Засуджений заперечив проти касаційної скарги прокурора та просив вирок апеляційного суду щодо нього залишити без змін.
Мотиви суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК прокурором у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок мякості є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд керувався саме вказаними вимогами кримінального закону.
Так, ухвалюючи свій вирок у частині призначення ОСОБА_6 покарання, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винного і дійшов обґрунтованого висновку, що покарання у виді штрафу не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого та не буде сприяти його виправленню й попередженню вчиненню нових злочинів.
Зокрема, призначаючи покарання, апеляційний суд зважив на те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, врахував дані про особу винного, який офіційно не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоідів. Синдром залежності». Також суд взяв до уваги конкретні обставини вчинення злочину, а саме те, що засуджений зберігав, приховавши в коробку для пластівців, значну кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, розфасованого в п`ятнадцять пакетів, який в подальшому було вилучено в приміщенні «Нової пошти».
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині. Водночас апеляційний суд зазначив, що посилання засудженого на те, що в нього на утриманні перебувають дві малолітні дитини, не знайшли підтвердження в судовому засіданні.
Урахувавши повною мірою всі обставини кримінального провадження, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді 6 місяців арешту.
Переглядаючи кримінальне провадження, апеляційний суд належним чином перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, які є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі, та дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише в разі його ізоляції від суспільства.
Суд касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення. За таких обставин касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Враховуючи наведене і керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3