Справа №345/2965/17
Провадження № 1-кп/345/283/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2017 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Злочин вчинено при наступних обставинах:
11.04.2017 близько 13.35 год. ОСОБА_7 рухаючись по вул. Дзвонарська в м. Калуш Івано-Франківської області побачив, що на фасаді крамниці «Гостинний Дім» проводяться будівельні роботи із застосуванням риштовки. В цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення елементів даної риштовки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи із корисливих спонукань та з метою таємного викрадення майна, переконавшись, що за його діями не спостерігає ОСОБА_7 підійшов до крамниці «Гостинний Дім» та з-під встановленої риштовки таємно викрав чотири комплектуючих елементи будівельного риштування рамного типу діагональне з`єднання, вартістю 110 грн. кожне. Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 440 грн.
17.05.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
10.07.2017 слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_7 , згідно з висновком якої останній страждав в період інкримінованих йому дій та на даний час хронічним психічним захворюванням у формі деменції травматичного ґенезу, не міг та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому за своїм психічним станом потребує лікарського спостереження та піклування рідних.
Суд з урахуванням ст. 512 КПК України вирішив розглядати дане клопотання у відсутності особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки її участь не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
Прокурор в судовому засідання подане клопотання підтримала, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , оскільки його психічний стан не дозволяв та не дозволяє усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просить його задоволити.
В судовому засіданні законний представник та захисник не заперечують проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Потерпілий погодився думкою учасників процесу та не заперечив проти задоволення даного клопотання.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, законного представника та потерпілого, дослідивши всі докази, приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду, зокрема, застосовується такий примусовий захід медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно з ст. 503 ч.1 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Згідно ст. 19 ч.2 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України та ст. 513 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати зокрема такий примусовий захід медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК України) - висновку судово-медичної експертизи.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Відповідно до положень ст. 513 ч.ч. 1-2 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №116 від 02.08.2017 ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі деменції травматичного ґенезу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі деменції травматичного ґенезу, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує лікарського спостереження та піклування (а.с. 25-27).
Окрім цього, досліджені судом докази у сукупності дають підстави зробити висновок, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.
Зокрема вина ОСОБА_7 у вчиненому злочині підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:
-протоколом огляду місця події від 10.05.2017 (а.с. 13);
-протоколами огляду речей від 10.05.2017 (а.с. 17,20).
На підставі викладеного, враховуючи позицію учасників процесу, характеризуючі дані ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий (а.с. 14) та його характеристику (а.с. 15) суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а до ОСОБА_7 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Визначаючи вказаний вид заходу, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а також характер і тяжкість захворювання ОСОБА_7 .
Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, може спричинити загрозу вчинення нових злочинів, шкоди цій особі або іншим.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України
На підставі викладеного, ст.ст. 19, 92-94 КК України, керуючись ст.ст. 292, 369-372, 503, 508, 513, 516 КПК України, суд -
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болехів Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , інваліда І групи, українця, громадянина України, розлученого, раніше не судимого задоволити.
Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Речові докази після вступу ухвали в законну силу:
-чотири металеві елементи риштування довжиною по 3 м кожен, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 йому повернути.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження негайно після її оголошення.
На ухвалу протягом тридцяти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд.