Справа № 297/722/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000857 від 27.09.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово, мешканця, АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, із середньою освітою, працюючого в Берегівському ліцеї сфери послуг, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
25 вересня 2014 року близько 21:00 годин ОСОБА_4 , знаходячись перед будинком АДРЕСА_1 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно схопив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за руки та шию, після чого повалив останнього на землю, правою ногою наступив на його грудну клітку, після чого наніс декілька ударів правою рукою в область голови, в результаті чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 6-7 ребер справа, які відповідно до висновку експерта № 276 від 02.10.2014 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, а також дисторзії шийного відділу хребта, що є легким тілесним ушкодженням без короткочасного розладу здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та розкаявся у вчиненому. У зв`язку з тим, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина просив застосувати відносно нього Закон України «Про амністію в 2016 році» та звільнити від відбування покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просив провести розгляд даного кримінального провадження без його участі, за участю його представника (а.с. 134).

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуюючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини останнім, його щире каяття, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (кримінальне провадження № 297/29/15-к, т.1 а.с. 42), позитивно характеризується за місцем проживання (кримінальне провадження № 297/29/15-к, т.1 а.с. 45), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 135-136).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили звільнити обвинуваченого від відбування покарання, застосувавши відносно останнього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Так, пунктом «г» статті 10 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено, що застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили, за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи те, що у ОСОБА_4 є неповнолітня дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 135-136, кримінальне провадження № 297/29/15-к, т.1 а.с. 44), відносно якого обвинуваченого не позбавлено батьківських прав, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , клопотання самого обвинуваченого про застосування відносно нього амністії, суд вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію в 2016 році» та відповідно до пункту «в» ст. 1 та ст. 15 даного Закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. Клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 1 Закону України «Про амністію», ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1