ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6650/17
провадження № 1-кп/753/350/18
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
"23" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження № 0003900 від 13.12.2016 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України.
Прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , думку яких підтримав представник потерпілого ОСОБА_8 , просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , думку яких підтримав обвинувачений, вважали за неможливе призначити судовий розгляд, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства. Зазначили, що ОСОБА_12 не було роз`яснено право на розгляд справи судом присяжних, а також допущено порушення процедури направлення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.
Також посилались на те, що в обвинувальному акті не зазначені дані щодо громадянства потерпілого, а вказані дані щодо місця проживання ОСОБА_12 належним чином не перевірені. Крім того, органом досудового розслідування порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки дії ОСОБА_12 кваліфіковано, в тому числі, в організації готування до вбивства, зокрема, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, хоча на даний час не існує жодного вироку, яким би останнього було визнано винним у вчиненні умисного вбивства. При цьому фактичні обставини справи викладені неналежно, а саме посилаючись в обвинувальному акті на інших осіб співучасників інкримінованого ОСОБА_12 злочину, їх названо як Особа 1, 2, 3, 4, внаслідок чого формулювання обвинувачення є неконкретним та таким, що позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати свій захист.
Крім того, як на підстави повернення обвинувального акту стороною захисту вказано на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, а також на неконкретність зазначення речових доказів по справі.
Обвинувачений ОСОБА_12 просив проводити судовий розгляд вказаного провадження судом присяжних. При цьому захисники вважали, що підготовче судове засідання також має проводитись судом присяжних.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта виходячи з наступного.
Кримінальне провадження, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2017 року, підлягає розгляду Дарницьким районним судом м. Києва, підстав для його закриття немає.
Обвинувальний акт та додатки до нього складено відповідно до вимог КПК України.
Кримінальне провадження має розглядатися у відкритому судовому засіданні судом присяжних.
При цьому згідно з вимогами положень ст. ст. 383, 384 КПК України обвинувачений під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, і тільки після призначення судового розгляду судом присяжних, головуючий дає секретарю судового засідання розпорядження про їх виклик.
За наведених обставин твердження сторони захисту про необхідність проведення підготовчого судового засідання судом присяжних суперечать вимогам КПК України
Посилання сторони захисту на неконкретність обвинувачення, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, суд вважає неспроможними, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які не були нею встановлені. Крім того, суд вважає неприпустимим зазначення в обвинувальному акті прізвища, імя, по-батькові осіб, які не мають у вказаному провадженні певного процесуального статусу або щодо останніх відсутній вирок суду.

Відносно доводів сторони захисту щодо незазначення в обвинувальному акті громадянства потерпілого, то суд проходить до висновку, що наведене порушення має місце, проте воно не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Що стосується твердження про невнесення всіх необхідних відомостей в реєстр матеріалів досудового розслідування, то хоча суд і вважає, що вказаний документ має містити всі дані, вказані в ч. 2 ст. 109 КПК України, без виключення, проте неповнота такого реєстру, за умови долучення його до обвинувального акта, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, і може бути усунута в ході судового розгляду кримінального провадження.
Крім того, порушень кримінального процесуального закону щодо вручення процесуальних документів при здійсненні спеціального досудового розслідування, судом не встановлено. Також суд приймає до уваги і те, що згідно даних розписки копія обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування була вручена безпосередньо ОСОБА_12 21.02.2018 року.
Також при вирішенні клопотання сторони захисту про призначення судово-медичної експертизи суд виходить з наступного. Так, відповідно до положень ст. 335 КПК України якщо обвинувачений захворів на тяжку хворобу, що виключає його участь в судовому засіданні, судове провадження щодо цього обвинуваченого зупиняється.
При цьому відповідно до положень ст. 280 КПК України тяжка хвороба, яка перешкоджає участі у кримінальному провадженні, має бути підтверджена відповідним медичним висновком.
З довідки лікаря Військово-медичного управління СБ України про стан здоров`я від 23.02.2018 року, вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_12 , який тримається під вартою в ІТТ Відділу забезпечення досудового слідства СБ України, дозволяє тримання під вартою та участь в процесуальних діях. Таким чином підстав для призначення судово-медичної експертизи суд не вбачає.
Крім того, учасниками судового провадження не заперечувалась та обставина, що на даний час відносно ОСОБА_12 вже призначено судово-медичну експертизу в рамках провадження, де останнього визнано потерпілим.
Також, відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.
Сторона обвинувачення заявилаклопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, копія якого була завчасно вручена ОСОБА_12 22.02.2018 року. При цьому посилалась на обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, а також існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_12 від суду, про що свідчить той факт, що останній тривалий час перебував у міжнародному розшуку. Також, ОСОБА_12 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може здійснювати незаконний вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальні правопорушення та вчинити нові злочини.
Сторона захисту категорично заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. Посилалась на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, є недостатньо обґрунтованою, а ризики є недоведеними. Просили врахувати тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, прийняти до уваги те, що все майно ОСОБА_12 арештоване, а також відсутність даних про перетин кордону останнім.
Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , як заходу забезпечення кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У рішенні ЄСПЛ від 26.06.1991 року у справі «Летельє проти Франції» суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Розглядаючи скаргу у справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року ЄСПЛ підкреслив, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів». У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальше тримання під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57).

На думку суду, відомості, викладені в обвинувальному акті та Реєстрі матеріалів досудового розслідування в своїй сукупності можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованих йому правопорушень.

При цьому судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі в організації готування до вбивства.
Незважаючи на те, що ОСОБА_12 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає доведеним можливість його переховування від суду, оскільки він тривалий час перебував у міжнародному розшуку.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на потерпілого та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд, з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 наразі лише призначений до розгляду, вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на вказаних осіб, які безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

Даних, які би свідчили про безумовну неможливість утримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я - немає.

Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку про наявність високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду, з огляду на серйозність обставин обвинувачення, тяжкості наслідків, з урахуванням обсягу обвинувачення, та суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, та свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_12 .

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Крім того, будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого - немає.

Також судом не встановлено наявності таких міцних соціальних зв`язків, які б переважали встановлені судом ризики.

Посилання сторони захисту на те, що відносно ОСОБА_12 вже застосовано запобіжний захід є надуманими, оскільки в рамках саме даного кримінального провадження будь-який запобіжний захід ОСОБА_12 не обирався.

Посилання на необхідність уточнення, а саме застосування чи обрання запобіжного заходу, суд вважає надуманими, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс, зокрема положення ст. 193, містить два вказаних поняття, які є тотожними.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із необхідністю застосування насильства, що мало призвести до смерті особи, суд вважає неможливим застосувати більш м`які запобіжні заходи та не визначає розмір застави.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дарницького районного суду м. Києва /м. Київ, вул. Севастопольська, 7/13/ о 13 год. 30 хв. 21.03.2018 року.

Судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні здійснювати судом присяжних.

Про час та місце судового розгляду повідомити учасників кримінального провадження, яких викликати в судове засідання.

Застосувати до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 квітня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

В задоволенні клопотання про проведення судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_12 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий
Судді