Номер провадження 1-кп/201/517/2017
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта
05 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого- ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004899 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лучки Кобеляцького району Полтавської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

У серпні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004899, за обвинуваченням ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначення судового розгляду на підставі указаного обвинувального акта, оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Що стосується клопотань, поданих обвинуваченим і його захисником, потерпілими, про повернення обвинувального акта зазначив, що підстави для цього відсутні.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим ними у ході здійснення підготовчого судового засідання подано письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 у підготовчому засіданні висловилися про необхідність повернення направленого прокурором обвинувального акта, оскільки він є таким, що не відповідає вимогам КПК України, а тому не може бути призначений до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження із питання відповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального законодавства та про наявність підстав для призначення його до судового розгляду, дійшов висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України з огляду на наступне.
Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

У рішенні від 25 липня 2000 року Європейський суд з прав людини у справі «Маттоціа проти Італії" зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

У рішенні від 09 жовтня 2008 року Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" дійшов висновку, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

У цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Аналогічні висновки викладено і у рішеннях Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», де Суд також констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню поряд з іншими обставинами, також і мотив вчинення кримінального правопорушення.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Проте, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акта, указані вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.
Як вбачається із змісту обвинувального акта, зміст формулювання обвинувачення містить суперечливий характер мотиву вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, оскільки у другому абзаці при загальному викладі органом досудового розслідування фактичних обставин кримінальних правопорушень, що полягають у спричиненні умисного легкої та середньої тяжкості ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зазначено про вчинення цих злочинів на ґрунті неприязних відносин, зумовлених конфліктом між сім`ями ОСОБА_7 та указаних потерпілих.

Проте у обґрунтуванні та викладі обставин вчинення злочину щодо конкретно потерпілого ОСОБА_4 орган досудового розслідування із погодженням із прокурором вже посилається на інший мотив вчинення злочину помста, хоча у викладі обставин щодо вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_5 орган досудового розслідування указує на той же мотив, що міститься у загальному викладі фактичних обставин на ґрунті неприязних відносин між сім`ями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що зумовлений конфліктом.

Такі недоліки обвинувального акта можуть привести до порушення права на захист обвинуваченого, а тому є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Окрім того, всупереч п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті невірно зазначено місце народження обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Проте обвинувальний акт вручався ОСОБА_7 слідчим, що здійснював досудове розслідування, а не прокурором.

Отже, з урахуванням наведеного наданий обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд вважає за необхідне повернути його прокурору для належного оформлення у розумний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, 369-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Клопотання потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004899, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області для його належного оформлення у розумний строк відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1