Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000010 від 13.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,

з участю
представника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 та накладено арешт на легковий автомобіль «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , який належить на праві власності: ОСОБА_9 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-кому відчуджувати, розпоряджатись та користуватись даним автомобілем, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що оскільки вилучене майно, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального право рушення , необхідно накласти арешт.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить: поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в клопотанні слідчого СВ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме, легковий автомобіль «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що суд не викликав його в судове засідання для розгляду даного клопотання слідчого, а про наявність арешту вказаного автомобіля дізнався в ході зупинки вказаного транспортного засобу працівниками поліції. Додає, що в ухвалі слідчого судді жодних відомостей про те, що саме він є власником арештованого майна, немає. Разом з тим, на думку апелянта, ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить автомобіль, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину, тобто не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Додає, що підозру йому у вчиненні злочину не повідомлено, жодних процесуальних дій, з моменту накладення арешту на майно, з ним не проводилось.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 , викладені в апеляційній скарзі , думку представника ОСОБА_6 , який просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до часткового задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судової справи, апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді від 14 лютого 2018 року, подана до Апеляційного суду Рівненської області 18 квітня 2018 року, ОСОБА_5 про розгляд клопотання не повідомлявся, копія ухвали йому не надсилалась, тому строк на апеляційне оскарження відповідно до вимог абз.2 ч.3 ст.395 КПК України апелянтом не пропущено, оскільки строк в даному випадку обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Згідно матеріалів судової справи та кримінального провадження, старшим слідчим СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 13.01.2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З системного аналізу положень ч.1 та ч.2 ст.172 КПК України слідує, що без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження може розглядатися лише клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Розгляд клопотання про арешт майна, окрім майна, яке не було тимчасово вилучене, здійснюється з обов`язковим повідомленням слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, однак їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів судової справи, будь-які повідомлення про час і місце розгляду клопотання осіб, зазначених в ч.1 ст.172 КПК України, в тому числі і ОСОБА_5 судом першої інстанції не здійснювалися, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Покликання слідчого судді на ч.2 ст.163 КПК України, як на підставу можливості розгляду клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є власником або володільцем майна, є безпідставним, оскільки ст.163 КПК України входить до глави 15 КПК, яка регламентує інший захід забезпечення кримінального провадження, а саме тимчасовий доступ до речей і документів, і не може бути застосована до іншого заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна , який передбачений главою 17 КПК України.
Крім того, колегія суддів наголошує, що чинним КПК України передбачено лише чотири мети арешту майна, які зазначені в ч.2 ст.170 КПК України.
Водночас, слідчий суддя в ухвалі про задоволення клопотання слідчого вказав, що арешт на майно накладається з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального праворушення, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що допущені слідчим суддею істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення, що тягне за собою скасування ухвали суду першої інстанції з призначенням нового розгляду клопотання в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року про арешт майна, скасувати, призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :

______________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3