справа № 208/1978/16-к
№ провадження 1-кп/208/60/18
ВИРОК
Іменем України
05 лютого 2018 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
- 22.07.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень;
- 17.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднана частково невідбута частина покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 грн;
- 01.06.2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська змінений в частині призначення покарання, відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, призначене ОСОБА_4 за сукупністю вироків основне покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.07.2015 року у вигляді штрафу, виконувати самостійно;
- 04.01.2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.03.2016 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави в сумі 500 гривень, що виконується самостійно. Остаточно до відбуття - 2 роки 6 місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави у сумі 500 гривень, що виконується самостійно, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
Повторно, 28.08.2015 року, приблизно в другій половині дня, ОСОБА_4 перебувала в дворі будинку АДРЕСА_3 , де разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 випивала спиртні напої. Під час спілкування ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_4 належну йому банківську картку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 з проханням зняття грошових коштів в сумі 100,00 гривень з цієї картки з метою придбання спиртних напоїв. Отримавши вказану картку та дізнавшись її ПІН-код від власника, ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочиний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів, наявних на банківському рахунку, належному ОСОБА_6 , відкритого ним в АТ «Укрсиббанк» шляхом здійснення транзакції із використанням банкомату. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у період часу з 17:21 до 17:24, перебуваючи поблизу банкомату «CADN 8046», належного ПАТ КБ «Приватбанк» та розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, 80/1, використовуючи ПІН-код належної потерпілому ОСОБА_6 банківської картки, діючи умисно, із корисливих мотивів, зняла грошові кошти у сумі 2 000,00 гривень, здійснивши транзакцію із банківського рахунку ОСОБА_6 , з яких 100,00 гривень віддала останньому, а таємно привласненими грошима в розмірі 1 900,00 гривень в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнову шкоду потерпілому на вказану суму.
Крім того, повторно, 12.04.2016 року приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_4 перебувала на дитячому майданчику, що розташований на перехресті вул. Бойко та вул. Димитрова в м. Дніпродзержинськ, де разом із ОСОБА_8 та своєю рідною сестрою ОСОБА_9 випивала спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_4 та її сестрою пішли в сторону вул. Айвазовського. Переходячи залізничні колії неподалік вул. Айвазовського, із кишені штанів ОСОБА_8 випав на землю чохол з мобільним телефоном марки «Prestigio». В цей час, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Prestigio», що належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, ОСОБА_4 підняла з землі чохол в якому містився мобільний телефон марки «Prestigio» і дістала зазначений телефон та поклала його у кишеню своєї куртки, а чохол непомітно для ОСОБА_8 поклала до заднього карману штанів останнього. Після чого, ОСОБА_4 пішла в невідомому напрямку, та з метою реалізації викраденого нею мобільного телефону марки «Prestigio» направилась до ЦКР м.Дніпродзержинська, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Зазначеними діями ОСОБА_4 завдано майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 599,4 гривень.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щодо епізоду від 28.08.2015 року суду пояснила, що зустріла подругу, яка зі своїм сусідом, ОСОБА_6 , пила горілку. ОСОБА_4 з ним познайомилась, побачила, що він має гроші. Він дав своїй сусідці картку, назвав ПІН-код та попрохав зняти грошей для придбання спиртних напоїв. ОСОБА_4 з подругою пішли разом до банкомату, де обвинувачена зняла гроші, віддала подрузі для передачі ОСОБА_6 , потім сама зняла ще кошти. Приїхала за ОСОБА_6 на таксі, він купив їй продукти харчування, косметику, мобільний телефон та золоті сережки, після чого ще випив, і ОСОБА_4 залишила його спати на лавочці.
З приводу епізоду від 12.04.2016 року суду пояснила, що гуляючи з сестрою, зустріла чоловіка, який був трохи напідпитку, вони з сестрою запропонували випити ще. У чоловіка були гроші, він купив горілки та вони разом попрямували до дитячого майданчика. Сиділи, випивали, він був у стані сильного алкогольного сп`яніння та обвинувачена забрала його мобільний телефон. Після цього її допитували у Заводському РВ, телефон вона віддала працівникам поліції.
Щиро кається, вину визнає, злочини вчинила з метою утримання дітей. Цивільний позов визнає у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_8 надав суду заяву, згідно якої прохав кримінальне провадження розглядати без його участі.
Правонаступниця потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 надала суду заяву, згідно якої прохала кримінальне провадження розглядати без її участі, наполягає на заявленому цивільному позові.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, встановлена і доведена та її дії кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК України.
При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за скоєний нею злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, є її щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченою скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Вивченням характеризуючих даних обвинуваченої встановлено, що з 1998 року вона перебувала на обліку лікаря-психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість з поведінковими розладами (F70.1), рішенням ЛКК від 13.02.2014 року знята з обліку за відсутністю відомостей. З 2002 року ОСОБА_4 знаходилась під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога, з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання летючих розчинників та тютюну зі шкідливими наслідками F18.1/17.1. З 2005 року знята з обліку у зв`язку з її ухиленням від нагляду.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченої, відсутність скарг за місцем проживання, зняття обвинуваченої з обліку лікарів психіатра та нарколога, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з її сторони є покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 12 000 гривень. До вирішення позову по суті, родичем потерпілого ОСОБА_10 надана до суду копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 та заява про підтримання цивільного позову. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час, ОСОБА_10 документально не підтверджено факт прийняття спадщини після потерпілого, не надано суду жодних пояснень з цього приводу.
Згідно п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. П.21 ч.1 ст.7 КПК України проголошує розумність строків однією із загальних засад кримінального провадження. Ч.2 ст.28 КПК України вказує, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Ч.5 вказаної статті проголошує, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне залишити цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 без розгляду, що не позбавляє його можливих спадкоємців права звернення до суду з тотожною вимогою в порядку цивільного судочинства.
Обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі наявності у неї п`ятьох малолітніх дітей, що передбачено п.«в» ст.1 вказаного Закону. Зазначає, що наявність у неї малолітніх дітей підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Однак, таке клопотання задоволенню не підлягає з огляду на п.«а» ст.9 вказаного Закону, який містить застереження, що амністія не може бути застосована до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин. 22 липня 2015 року ОСОБА_4 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень та 28.08.2015 року нею вчинено умисний злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України. Покарання за вироком від 22.07.2015 року станом на 15.01.2018 року досі не відбуте, обвинуваченою сплачено лише 350 гривень.
Таким чином, враховуючи вчинення ОСОБА_4 нового умисного злочину під час невідбутого у повному обсязі покарання за минулим вироком суду, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання обвинуваченої щодо звільнення її від відбування покарання у зв`язку з амністією.
Оскільки ОСОБА_4 скоєний злочин до постановлення попереднього вироку від 04.01.2017 року, при призначенні покарання мають бути застосовані положення ч. 4 ст. 70 КК України.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком суду, більш суворим, призначеним вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.01.2017 року у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави в сумі 500 (п`ятсот) гривень, що виконується самостійно, остаточно призначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави в сумі 500 (п`ятсот) гривень, що виконується самостійно.
Строк відбування покарання обчислювати з 13.10.2016 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість судово-товарознавчої експертизи № 2194-16 від 25.04.2016 року у сумі 176 гривень 20 копійок.
Речові докази:
- диск з фотоматеріалами №1335 залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «Prestigio», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити у нього.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1