Кримінальне провадження № 194/1328/17
Номер провадження 1-кп/194/29/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2017 року за № 0001186 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4
законного представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 21 жовтня 2017 року приблизно о 12-30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25 березня 2016 року, грубо порушуючи вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху згідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 60 км/год», слідуючи із перевищенням дозволеної швидкості близько 90,1 км/год, у світлий час доби, за умов необмеженої видимості та оглядовості здійснював рух по проїзній частині вул. Харківська у м. Тернівка Дніпропетровської області, з боку вул. Троїцька у напрямку вул. Нікітіна. У вказаний час, тобто 21 жовтня 2017 року приблизно о 12-30 год., з лівого узбіччя на проїзну частину вул. Харківська у м. Тернівка вибігла малолітня пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у темпі бігу почала перетинати вказану проїзну частину, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 . У ході подальшого руху водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, продовжуючи рух із перевищенням дозволеної швидкості, навпроти буд. 32/1 по вул. Харківська м. Тернівка, допустив наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.4 Правил дорожнього руху, в яких зазначено:

п.п.1.3 " Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими".
п.п. 1.5 " Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. ".
п.п. 12.4 " У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. ".
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, а саме відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу (лінійний перелом потиличної кістки, який продовжується доверху на склепіння протягом до 50 мм донизу на основу черепа через лівий контур великого потиличного отвору зліва на правий мищелок потиличної кістки та через скронево-потиличний шов на тіло основної кістки), забій головного мозку 2ст., та перелом лівої великогомілкової кістки у проекції верхньої третини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.1 а), 2.1.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" наказ №6 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" від 17.01.1995 р.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.4 Правил дорожнього руху знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю та пояснив, що 21 жовтня 2017 року приблизно о 12-30 год. він їхав зі своєю сім`єю на своєму автомобілі по вул. Харківська у м. Тернівка. Так, на проїзну частину вибігла дівчинка, яку він збив. Після цього, він подзвонив у швидку, яка забрала дівчинку. Всебічно допомагав матері дівчинки. Активно сприяв у розкритті злочину працівникам поліції. В скоєнні злочину розкаюється та просив звільнити його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколами оглядів, довідками про вартість експертизи, висновком експертизи, дослідженням речових доказів, та даних, які характеризують його особу.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

Із протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.10.2017 року вбачається, що автомобіль Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 містить пошкодження на передньому бампері у вигляді тріщини у правій верхній частині.

Із висновку комплексної судової відеотехнічної та автотехнічної експертизи № 6/6.1/1136 та № 6/10.1/1136а від 22 листопада 2017 рокувбачається, що згідно надано на дослідження відеограми "2017-1021-122904-864.МР4", швидкість руху автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 при русі по вул. Харківська м. Тернівка перед наїздом на пішохода ОСОБА_7 склала 90,1 км/год.; з початку руху до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_7 автомобілем «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вона перебувала у русі 2,03 секунди; автомобіль «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 від місця наїзду в момент початку руху пішохода ОСОБА_7 знаходився на відстані 44,7…45,1 метрів; у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху; водій автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 при фактичній швидкості руху 90,1 км/год. не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. Водій автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 при допустимій швидкості руху в населеному пункті 60,0 км/год., мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. В діях водія автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 при заданому механізмові події, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 при заданому механізмові події, не відповідають вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Із висновку судово-медичної експертизи № 281-51 від 23 листопада 2017 року вбачається, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , 2010 року народження: сумісної тупої травми тіла, а саме відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу (лінійний перелом потиличної кістки, який продовжується доверху на склепіння протягом до 50 мм донизу на основу черепа через лівий контур великого потиличного отвору зліва на правий мищелок потиличної кістки та через скронево-потиличний шов на тіло основної кістки), забій головного мозку 2ст., та перелом лівої великогомілкової кістки у проекції верхньої третини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.1 а), 2.1.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" наказ №6 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" від 17.01.1995 р. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі, та такими предметами могли бути виступаючі частини автомобіля. Враховуючи морфологічні ознаки тілесних ушкоджень, давність їх утворення та ступень ознак заживлення може відповідати даті та обставинам, вказаним в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації, котрі утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КЗ "ОДКЛ ДОР", тобто 21.10.2017 р.

Із протоколу огляду від 23.10.2017 р. вбачається, що був оглянутий відеозапис з micro-SD карти «Kingston» об`ємом 16 Gb, чорного кольору 10-го класу з надписами: SDC10G2/16GB 31608-006.A00LF TAIWAN з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із протоколу огляду від 06.11.2017 р. вбачається, що проїзна частина вул. Харківська перед перехрестям з вул. Нікітіна по ходу руху від вул. Троїцька асфальтована, посередині нанесена дорожня розмітка 1.1 ПДД. По краях проїзної частини встановленні бордюри.

Речовими доказами по справі, якими визнано: автомобіль «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який згідно ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 р. накладено арешт, шляхом накладення заборони на відчуження, розпорядження та користування, та який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 ; micro-SD карту «Kingston» об`ємом 16 Gb, чорного кольору 10-го класу з надписами: SDC10G2/16GB 31608-006.A00LF TAIWAN із відеозаписами з місця дорожньо-транспортної пригоди, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми та допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному злочині.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого у сукупності, суд приходить до висновку, що він винний в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілого.

Як роз`яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

У п. 3 вищезазначеної постанови вказано про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є пенсіонером та інвалідом третьої групи, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав не позбавлявся, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, із досудової доповіді про обвинуваченого, підготовленої 21 грудня 2017 року Павлоградським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_3 мешкає разом із дружиною та дітьми 1993 та 2002 року народження, має середню освіту, за професією шахтар, має 21 рік підземного стажу, пенсіонер, інвалід третьої групи, проблем з фінансами не має. Спілкується переважно з дружиною, колегами по роботі та рідними, стосунки з рідними та близькими рівні та доброзичливі, наркотичні та психотропні речовини не вживає, спиртними напоями не зловживає. Орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки шкода спричинена здоров`ю дитині, яка внаслідок отриманих тілесних пошкоджень, досі продовжує лікування та вчинення злочину щодо малолітнього.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.ст.69-1, 69 КК України.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, є пенсіонером та інвалідом третьої групи, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, всебічно допомагав потерпілій, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся у вчиненому, добровільно відшкодував, спричинену шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, який зразу після скоєння ДТП викликав швидку та допомагав дитині, з урахуванням висновку органу пробації, який вважає можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі,думки законного представника потерпілої, яка прохала звільнити ОСОБА_3 від будь-яких обвинувачень, однак з урахуванням того, що ОСОБА_9 вчинив злочин щодо малолітньої, та злочином, завдані тяжкі наслідки дитині, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, але не в максимальній межі, зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд бере до уваги положення п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» , відповідно до якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, є пенсіонером та інвалідом третьої групи, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, всебічно допомагав потерпілій, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся у вчиненому, добровільно відшкодував, спричинену шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, який зразу після скоєння ДТП викликав швидку та допомагав дитині, однак з урахуванням того, що злочин вчинено щодо малолітньої, грубо порушуючи вимоги правил дорожнього руху та злочином, завдані тяжкі наслідки дитині, суд вважає, що йому необхідно призначити додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, але не в максимальній межі.
Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався, тому підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Пунктом 4 статті 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації, те, що санкцією ч.2 ст. 286 КК України не передбачена можливість конфіскації майна, цивільний позов не заявлений, а також те, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року накладено арешт, шляхом накладення заборони на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення збереженню речових доказів, суд дійшов висновку, що потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала.
Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав законної сили 07 вересня 2017 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. ОСОБА_3 вчинив злочин 21 жовтня 2017 року, тобто після набрання ним чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тому підстав для застосування амністії не має.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного вилучення посвідчення водія.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року, шляхом накладення заборони на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25 березня 2016 року скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 ) який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі с. Дніпропетровська Дніпропетровської області, номер рахунку 0004, МФО 805012, , банк ГУДКСУ у Дніпропетровській області) витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 6/6.1/1136 та № 6/10.1/1136а від 22.11.2017 року у розмірі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 80 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцеві ОСОБА_3 ;micro-SD карту «Kingston» об`ємом 16 Gb, чорного кольору 10-го класу з надписами: SDC10G2/16GB 31608-006.A00LF TAIWAN із відеозаписами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, -залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1