Справа № 308/8997/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11кп-777/239/18, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Одінцовського міського суду Московської області Російської Федерації від 24.10.2014 , приведеного ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.03.2016 у відповідність із законодавством України, на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що згідно ухвали Свалявського районного суду від 03.03.2016, якою приведено у відповідність до законодавства України вирок Одінцовського міського суду Московської області Російської Федерації від 24.10.2014, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, що відповідно п. "е" ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» є перешкодою для застосування йому амністії, оскільки така не застосовується до осіб, яких засуджено за злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, тобто за умисне тяжке тілесне ушкодження при обтяжуючих обставинах.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду , постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо його підзахисного ЗУ «Про амністію у 2016 році». Апелянт вважає ухвалу суду не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. На думку захисника до ОСОБА_6 може бути застосована амністія і для цього у суду є принаймні декілька підстав, зокрема, станом на день набрання чинності Законом ОСОБА_8 відбув з присуджених 8 років позбавлення волі 4 роки 10 місяців та 15 днів та у нього є донька 2006 року народження. Водночас, вважає, що суд помилково зіслався у своїй ухвалі на ухвалу Свалявського районного суду від 03.03.2016, при цьому констатувавши, що ОСОБА_6 згідно цієї ухвали засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки дана ухвала не набула законної сили, так як 15.12.2017 апеляційним судом відкрито апеляційне провадження з її перегляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Положеннями ст. 9 цього Закону передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в України», а також до осіб, зазначених у п.«е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», зокрема, яких засуджено за умисне тяжке тілесне ушкодження при обтяжуючих обставинах (частина друга статті 121 КК України 2001 р.; частини друга і третя статті 101 КК України 1960 р.).
Як вбачається із матеріалів провадження, вироком Одінцовського міського суду Московської області Російської Федерації від 24.10.2014, ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст.111 РФ на 8 років позбавлення волі. Ухвалою Свалявського районного суду від 03.03.2016 вищевказаний вирок було приведено у відповідність до законодавства України та постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджений за злочин, який входить до переліку злочинів, визначених у п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», за вчинення яких до осіб амністія не застосовується, тому він не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» та не є суб`єктом амністії.
Посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 станом на день набрання чинності Законом ОСОБА_8 відбув з присуджених 8-ми років позбавлення волі 4 роки 10 місяців та 15 днів та у нього є донька 2006 року народження, не мають правового значення для вирішення питання про застосування амністії, оскільки сам факт його засудження за злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, за вчинення якого, відповідно до п.«е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році , амністія не застосовується незалежно від того, що особа підпадає під дію ст. 1 вказаного Закону.
Отже, доводи апелянта про те, що засуджений є суб`єктом амністії, не ґрунтуються на законі.
Підстав для скасування судового рішення та задоволення клопотання засудженого апеляційний не знаходить, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :