АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 29 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно за правилами ч.5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 червня 2017 року за правилами один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 28 грудня 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин на маршрутному таксі приїхав з м. Буча Києво-Святошинського району Київської області до м. Києва, а саме до зупинки громадського транспорту станція Метро "Нивки" за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 1. У подальшому ОСОБА_7 направився до знайомого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якого знаходився до 00 годин 15 хвилин 29 грудня 2016 року. Вийшовши з квартири на вулицю та перебуваючи на подвір`ї між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , приблизно о 00 годині 35 хвилин ОСОБА_7 звернув свою увагу на раніше невідомого йому ОСОБА_8 , який на його думку перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки хитався, та вірогідно мав при собі речі, які можуть становити матеріальну цінність. В цей момент, 29 грудня 2016 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення повторно відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який пройшов між будинками №13 та №15 по вул. Кирпоноса в м. Києві та продовжив свій рух в бік вул. Естонської. Продовжуючи спостереження ОСОБА_7 сховався за деревом біля будинку №5 по вул. Естонській у м. Києві. У подальшому, коли ОСОБА_8 проходив повз дерево, за яким сховався ОСОБА_7 , останній раптово вибіг з-за дерева, після чого, перебуваючи з лівого боку від ОСОБА_8 , наніс в область голови останнього два удари кулаком правої руки. В результаті отриманих ударів ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи виконання своїх злочинних дій, спрямованих на відкрите, повторне викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 ліктем правої руки наніс третій удар по тулубу ОСОБА_8 , після чого з правої внутрішньої та лівої внутрішньої кишені куртки останнього дістав шкіряний гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для ОСОБА_8 не складає, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 20 гривень з пластиковими дисконтними картками різних торгівельних мереж та мобільний телефон марки: "Meizu M3S" сірого кольору, вартістю 3 399 гривень 01 копійка, в середині якого знаходились картки мобільних операторів ТОВ "Лайфсел" № НОМЕР_1 та ПрАТ "Київстар" № НОМЕР_2 , які не мають матеріальної цінності для ОСОБА_8 .

Всього, діючи повторно та відкрито, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 на загальну суму 3 419 гривень 01 копійка, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Зокрема вказує, що суд безпідставно не визнав щире каяття, сприяння розкриттю злочину обставинами, що пом`якшують покарання.

Захисник ОСОБА_6 подав аналогічну за змістом апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та правильно визначив йому розмір покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.
Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, а тому не вбачає підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3