УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/615/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ісень-Рельда Туринського району, Карагандинської області, Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,-
визнано винним за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ухвалено обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього з`являтися за викликом суду та органу пробації.
Згідно із частиною 5 статті 72 КК (з урахуванням змін до вказаної статті, що набрали чинності 21.06.2017) ухвалено зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 15.04.2016 року до дня звільнення з-під варти - 31.08.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також перебування на стаціонарі у Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи із розрахунку один день знаходження у медичному закладі за один день позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 у дохід держави витрати на залучення експертів, які складають 880 грн. 40 коп.
Речові докази: штани, куртку, сорочку, черевики, гумові чоботи, капці ухвалено повернути ОСОБА_7 ; дерев`яну дошку зі слідами бурого кольору, сокиру, молотки знищити; хустину, покривало, штани, шкарпетки і кофту ОСОБА_11 ухвалено повернути потерпілому.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що о 09 год. 30 хв. 14.04.2016 року, перебуваючи у приміщенні кухні за місцем свого проживання, у будинку АДРЕСА_2 , під час сварки із дружиною ОСОБА_11 , на ґрунті тривалої особистої неприязні до неї, вирішив вбити останню. З цією метою ОСОБА_7 , спочатку вдарив дружину кулаком в обличчя, а потім, взяв молоток у праву руку та навмисно наніс ним понад 10 ударів по голові дружині, чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_11 настала від крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку в результаті перелому кісток основи і склепіння черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та в м`які тканини голови; закритої ЧМТ; нерівномірного кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів; набряку головного мозку та легенів.
У цей же день, близько 20-ої год., з метою приховання вбивства дружини, ОСОБА_7 , за допомогою сокири відділив від її трупу нижні кінцівки, склав знівечене тіло у рядно та переніс на територію фруктового саду сусіднього домоволодіння, де закопав. Інших очевидців даного злочину не було.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок суду змінити та пом`якшити обвинуваченому покарання шляхом застосування ст. 69 КК України, зменшивши покарання з 7 років позбавлення волі до 4 років позбавлення волі. Посилається на те, що вирок суду є незаконним і підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції обвинуваченому призначено явно суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину, характеризуючим даним особи та на обставинам, що пом`якшують його покарання. Вказує, що при обранні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений повністю визнав вину, вибачився в суді перед потерпілою стороною, що задовільно характеризується за місцем проживання, що має похилий вік, хворіє та інші обставини справи, чим порушив вимоги ст.65 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого, прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а вирок суду без змін. Посилається на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необгрунтованою. Вказує, що судом вірно враховані ті обставини, що обвинувачений жодного разу не висловлював жалю до потерпілої, нецензурно висловлювався на адресу дружини у ході досудового розслідування та судового розгляду справи, а визнав вину тільки під тиском беззаперечних доказів, намагався відповідальність за сварку перенести лише на потерпілу.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
ОСОБА_7 вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Суд під час розгляду провадження не встановив пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, мотивувавши належним чином у вироку суду відсутність підстав для їх встановлення.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в найнижчій межі санкції ст.115 КК України, із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, які від нього настали смерть потерпілої. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено. Судом враховано поведінку ОСОБА_7 безпосередньо після злочину, намагання приховати сліди злочину і труп загиблої, відсутність належної критичної оцінки свого злочину, думку прокурора, який наполягав на ув`язненні ОСОБА_7 , стан здоров`я обвинуваченого, його похилий вік, відсутність попередніх кримінальних переслідувань, позицію потерпілого, який просив не позбавляти ОСОБА_7 волі, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення останнього буде призначення йому покарання за мінімальною межею санкції ч. 1 ст. 115 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки надмірна жорстокість покарання переконує винного у його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи і не поваги до суспільства, держави і її законів з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Твердження захисника про те, що суд при призначенні покарання не врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину те, що обвинувачений повністю визнав вину, вибачився в суді перед потерпілою стороною, що задовільно характеризується за місцем проживання, що має похилий вік, хворіє, є безпідставними.
У вироку суду зазначені мотиви, чому суд не визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття та визнання вини, оскільки обвинувачений жодного разу не висловлював жалю до потерпілої. Посткримінальна поведінка винного, який не викликав швидку, а навпаки знівечив тіло потерпілої, обманював дітей та родичів, що потерпіла пішла по трави, не розповів про місце перебування останньої та про вбивство, коли останні відшукували її тривалий час, нецензурно висловлювався на адресу дружини у ході досудового розслідування та судового розгляду справи, що на думку суду також свідчить про відсутність у обвинуваченого такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, досліджені у справі докази, безперечно доводять, що обвинувачений визнав свою вину тільки під тиском беззаперечних доказів, намагається відповідальність за сварку перенести лише на загиблу, зменшити свою провину, а це свідчить про небажання останнім визнати вину добровільно та про часткове визнання ним своєї вини з метою уникнути відповідальності.
Що стосується апеляційних доводів з приводу необхідності призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, а саме зменшити строк позбавлення волі із 7 років на 4 роки, слід зазначити, що колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин провадження та суспільної небезпеки вчиненого злочину, підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України немає.
Так відповідно до положень ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Тобто умовою застосування положень ч.1 ст. 69 КК України є встановлення судом не менше двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з тим судом першої інстанції в даному кримінальному провадженні не встановлено пом`якшуючих покарання обставин та достатньо мотивовано таке рішення, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім того слід зазначити, що навіть у разі встановлення двох пом`якшуючих обставини, вони повинні істотно знижувати ступніть тяжкості вчиненого злочину, однак застосування ст.69 КК України є правом суду, враховуючи всі обставини провадження, а не обов`язком.
Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та застосування ст.69 КК України, з мотивів зазначених в його апеляційній скарзі, немає.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку суду, не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду України протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.
Судді: