Справа № 477/1679/17
Провадження № 1-кп/477/30/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобріївка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 29 травня 1997 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року до покарання у виді шести місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання в той же день;
- 16 червня 1998 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 2 ст. 107 КК України 1960 року до покарання у виді десяти місяців позбавлення волі, звільненого 5 вересня 1998 року згідно із законом України Про амністію від 24 липня 1998 року;
- 27 червня 2000 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 26 червня 2003 року по відбуттю покарання;
- 17 січня 2005 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 19 вересня 2007 року з невідбутим терміном покарання - 1 рік, 1 місяць та 7 днів;
- 03 березня 2009 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст.ст. 70 та 71 КК України за сукупністю вироків, до остаточного покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 6 травня 2014 року;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красне Знамя Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 01 квітня 2003 року вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років і двох місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 18 березня 2006 року;
- 30 червня 2006 року вироком Корабельного районного суду
м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 16 травня 2008 року;
- 11 квітня 2011 року вироком Долгінцевського районного суду
м. Криівий Ріг за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 22 грудня 2011 року;
- 5 квітня 2013 року вироком Ленінського районного суду
м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 14 березня 2014 року;
обох у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
26 червня 2015 року, приблизно об 11:00, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою спільною змовою, з метою таємного викрадення чужого майна, розбивши скло балкону, проникли до квартири АДРЕСА_3 , де таємно, скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_8 , демонтували чавунну батарею, яка складалася із 10-ти секцій, вартістю 1000 грн.
Далі, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , викинули вказану батарею на вулицю через балкон, однак свій умисел вони не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх протиправні дії були помічені місцевими жителями, які їх припинили.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину не визнав та заперечував вчинення ними крадіжки. Зазначив, що з ОСОБА_8 був у нормальних дружніх відносинах. Напередодні того дня, як їх затримали, вони відпочивали у неї в квартирі, вживали алкоголь, після чого ОСОБА_3 заснув, а вона попросила його демонтувати батарею, щоб здати на металобрухт, оскільки та вже прийшла в негідність. Він це зробив, а наступного дня господарка пішла ненадовго в особистих справах та зачинила квартиру. Він її чекав близько трьох годин, однак не дочекавшись, переніс батарею до балкону. Потім розбудив
ОСОБА_3 і вони разом викинули її на вулицю. Але скло на вікні він не розбивав, а відчинив його. Однак потім їх помітив сусід, який викликав дільничого і їх забрали до дільничного відділку міліції. В подальшому, він спілкувався з потерпілої і вона до нього ніяких претензій не мала.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також свою вину не визнав, зазначивши, що до квартири ОСОБА_8 вони не проникали, а там відпочивали з вечора минулого дня. В той день його розбудив ОСОБА_4 , який попросив допомогти викинути батарею з вікна та віднести її на металобрухт. Він це зробив, але на вулиці їх затримав один із мешканців села та дільничний інспектор міліції, які їх доставили до відділку і відібрали пояснення. Не вважав, що вони крали батарею, оскільки на її демонтаж та продаж була згода власниці.
В той же час, вина обвинувачених у вчиненому підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_9 від 26 червня 2015 року, поданою до Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області, згідно з якою вона повідомила, що просить прийняти міри до осіб, які в період часу з 06:30 до 11:30 26 червня 2015 року, з її квартири АДРЕСА_3 , таємно викрали чавунну батарею із 10 секцій, вартістю 1000 грн.;
-протоколом огляду місця події від 26 червня 2015 року (з фототаблицями) - квартири ОСОБА_8 АДРЕСА_3 , звідки була викрадена чавунна батарея; під час огляду було встановлено, що в одній із кімнат підлога залита водою, а під вікном відсутня батарея і є труби зі слідами зрізів; з іншої кімнати є вихід на балкон, на якому усереднені розбите скло, уламки якого лежать на підлозі та під балконом;
-протоколом огляду цієї чавунної батареї від 27 червня 2015 року з фототаблицями, яка була добровільно надана потерпілою (відповідно до постанови про визнання речових доказів від тієї ж дати вона була передана їй на зберігання);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13 березня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до якого вона в своїй квартирі показала, що вранці 26 лютого 2015 року вона відлучилася з квартири і зачинила її, а повернувшись близько 15:00, побачила в квартирі розбите скло на балконі, виявила воду на підлозі і відсутність батареї; від місцевих жителів дізналася, що батарея була викрадена ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у неї мешкали до 20 лютого 2015 року; також відмітила, що не дозволяла їм заходити до квартири і знімати батарею.
Відповідно до копії актового запису про смерть потерпіла ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За досліджених та встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 повністю доказана, а їх дії, в межах пред`явленого обвинувачення, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України.
Покази обвинувачених про свою невинуватість суд не приймає, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами.
Так, відповідно до заяви ОСОБА_8 від 26 червня 2015 року та протоколу слідчого експерименту, проведеного за її участю, вона підтвердила факт крадіжки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заперечила її згоду на демонтаж батареї. Факт незаконного проникнення до її квартири підтверджується також протоколом огляду місця події, відповідно до якого на балконі було виявлено розбите скло та його уламки. Крім того, посилання обвинуваченого ОСОБА_4 про демонтаж батареї за згоди власниці, проведений ним напередодні затримання, також спростовується протоколом огляду місця події, відповідно до якого на час огляду на підлозі квартири була виявлена вода, яка витекла з батареї та труб, що вказує на проведення демонтажу саме 26 червня 2015 року.
В той же час, суд не вбачає можливим прийняти власноручно написану заяву ОСОБА_4 від 1 серпня 2017 року як належний доказ на підтвердження його вини, оскільки він відмовився від неї в судовому засіданні.
Обставин, пом`якшуючих або обтяжуючих вину обвинувачених судом не встановлено.
Вивченням даних обвинувачених встановлено, що вони на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання характеризуються посередньо, постійної та офіційної роботи не мають, не одружені, неповнолітніх дітей не мають, неодноразово судимі, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів проти власності.
Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину та їх характерезуючі дані, і вчинення ними крадіжок не вперше, за що вони були неодноразово засуджені, суд прийшов до висновку про необхідність призначення їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємого злочину з його реальним відбуттям.
З врахуванням цих же обставин та беручи до увагу, що будучи неодноразово судимими і, усвідомлюючи невідворотність призначеного покарання, можуть ухилятися від його відбуття або ж продовжити злочинну діяльність, тому до набрання вироком законної сили суд вважає необхідним залишити їм попередню міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов заявлений не був.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити попередню тримання під вартою.
Строк відбуття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обраховувати з 01 серпня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення (затримання та тримання під вартою) починаючи з цієї дати в розрахунку день за день.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1