Справа № 743/1357/17
Провадження №1-кп/743/97/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000373 від 01.08.2017 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Мідногорськ Оренбурзької

області Російської РФСР,

громадянки України,

паспорт серії НОМЕР_1 ,

вдови,

пенсіонерки,

громадянки, яка постійно проживала на

території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988 році (категорія 4),

зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

такої, що не має судимостей,

за ст. 124 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: начальника Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 , її

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2017 р., у точно невстановлений органом досудового розслідування вечірній час, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , висловлюючи погрози життю обвинуваченій ОСОБА_9 , з мотивів неприязних відносин, умисно наніс останній не менше 5 ударів руками в область грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді:

- синців та забиття м`яких тканин лівої половини грудної клітки, правих: верхньої та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності;

- закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в типовому місці з незначним зміщенням уламків, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Сприймаючи дії ОСОБА_10 , як реальну загрозу для її життя та здоров`я, не маючи змоги, через обмежений вільний простір кімнати та фізичну перевагу ОСОБА_10 , іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди її здоров`ю, захищаючись від суспільно небезпечного діяння з боку ОСОБА_10 , який наносив їй удари, ОСОБА_11 з метою самозахисту та подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_10 , невірно оцінивши небезпечність посягання та обстановку захисту, маючи при цьому реальну можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно, з мотивів самозахисту, нанесла ОСОБА_12 ножем, який випадково знаходився біля неї, один удар в область нижньої частини живота, чим спричинила йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину колото-різаного поранення лівої половини живота з ушкодженням порожнистої тонкої кишки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 помер за вказаною адресою.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_14 показала, що вона з ОСОБА_15 у шлюбі прожили 36 років. Останні роки у них виникали постійні сварки через вживання ОСОБА_15 спиртних напоїв. Коли вона заводила мову про розірвання шлюбу, ОСОБА_13 , будучи фізично розвинений краще за неї, вчиняв насильство в сім`ї. Так, вони з чоловіком проживали в м.Славутич Київської області, а на доньку оформлений садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 . В п`ятницю 28 липня 2017 р. вони приїхали до вказаного садового будинку на вихідні. При цьому, ОСОБА_13 взяв з собою 5 літрів вина та пиво. В п`ятницю у неї з чоловіком конфлікту не було, вона випила лише стакан вина, а чоловік вживав вино у великий кількості. В суботу, вони з чоловіком займались по господарству. При цьому, чоловік пив вино. В суботу вечері у них виник перший конфлікт, за розпивання ним спиртного, під час якого останній кричав на неї, вилив на голову кефір. В неділю 30.07.2017 року, на протязі дня, чоловік вживав вино, а вона займалася по господарству. Вона ввечері зробила зауваження з приводу надмірного вживання спиртного та заховала вино, що розлютило чоловіка. Перебуваючи на кухні в будинку, ОСОБА_13 вдарив її два рази кулаком в обличчя та в праве око та лівий висок, почав її сильно та різко штовхати, в результаті чого вона вдарилася лівою рукою об шафу, чоловік відразу почав йти в її сторону, погрожуючи вбивством та наніс їй іще два удари в обличчя. При цьому, чоловік перебував між нею та виходом, чим обмежив вільний вихід її на вулицю. Вказані дії, вона розцінювала, як реальну загрозу життю та здоров`ю. З метою самозахисту та подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_10 , вона схопила ніж зі столу та вдарила чоловіка один раз в лівий бік низу живота. Після чого кинула ніж з ручкою в мийку. Вона відразу надала чоловіку першу медичну допомогу, а саме промила рану розчином водню, та заклеїла лейкопластирем. Вона пропонувала чоловікові, звернутися за медичною допомогою до лікарні, однак він відмовився звертатися за допомогою, та говорив, що з ним все добре, та все пройде, "як на собаці". 31.08.2017 р., на протязі дня, чоловік скаржився на те, що в нього болять нирки, вона давала йому ліки. У вечері того ж дня, коли вона хотіла полити город, чоловіку різко стало погано, він впав на подвір`ї будинку, та вона відразу викликала фельдшера та сусіда. Коли приїхав фельдшер, він констатував смерть її чоловіка та його повезли в м.Чернігів. Перед цим, вона викликала співробітників поліції. З приводу спричинення їй тілесних ушкоджень зверталась до лікарні в м.Славутич, а в м.Чернігові з нею провели експертизу та встановили наявність у неї тілесних ушкоджень. У вчиненому щиро кається, просила суворо не карати. Надала згоду на застосування відносно неї акту амністії та звільнення від відбування покарання.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_16 правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Вирішуючи питання про визначення виду та розміру покарання, що може бути призначене обвинуваченій та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховує висновок органу пробації, а також відомості про особу обвинуваченої.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, а обставини, що обтяжують покарання відсутні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліках не перебуває, не притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, є громадянкою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988 році (категорія 4).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час винесення вироку, має 57 років 9 місяців та 15 днів, хоча і являється пенсіонеркою, проте в силу ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», остання не досягла пенсійного віку, який для жінок, які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року становить 58 років і 6 місяців, тому їй може бути призначене покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що в досудовій доповіді на ОСОБА_18 органом пробації одночасно із зазначенням, що ризик вчинення нового злочину є середнім, що низьким є ризик небезпеки її для суспільства, вказано і те, що є можливість виправлення останньої без реального позбавлення волі на певний строк, зважаючи на позицію потерпілого ОСОБА_5 , суд вважає, що ОСОБА_19 слід призначити покарання у виді громадських робіт, але в максимальному розмірі, що відповідатиме меті її виправлення.

На підставі п. "е" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи особи, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи,.
В даному випадку, ОСОБА_11 :

- має посвідчення громадянки, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988 році (категорія 4) та підпадає під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- дала згоду на звільнення її від покарання на підставі акту амністії;
- злочин, передбачений ст. 124 КК України вчинено нею до 7 вересня 2017 року дати набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, він не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України;
- не відноситься до кола осіб, зазначених в ст. 9 вказаного Закону та ст. 4 Закону України Про застосування амністії України (із змінами внесеними ЗУ від 6 травня 2014 р. № 1246-VІІ), на яких амністія не розповсюджується.

За таких обставин, ОСОБА_18 слід звільнити від відбування покарання, на підставі п. "е" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт майна, із забороною розпорядження та користування, а саме: килимовою доріжкою, простирадлом з плямами бурого кольору та кухонним ножем з написом "BERGNER", накладений ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду від 3 серпня 2017 р..

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 86, 370, 374-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_20 - визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

ГАВРИЛОВУ ОСОБА_21 звільнити від відбування покарання, на підставі п. "е" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Скасувати арешт майна, із забороною розпорядження та користування, а саме: килимовою доріжкою, простирадлом з плямами бурого кольору та кухонним ножем з написом "BERGNER", накладений ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду від 3 серпня 2017 р.

Речові докази: кухонний ніж, килимову доріжку та простирадло, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області знищити.
Залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження оптичний диск, на якому зафіксовано слідчий експеримент з ОСОБА_22 ..
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_23