Справа № 588/116/18
провадження №1-кс/588/101/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2018 року Слідчий суддя Тростянецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тростянці клопотання слідчого Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000030, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.01.2018, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, про арешт майна,
У С Т А Н О В И В :
Слідчий Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 27.02.2018 звернувся до суду з указаним клопотанням, погодженим із начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , що здійснює процесуальне керівництво, у якому просить накласти арешт на: автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 2982, (2012), чорний, № двиг.1KD2228502, номер шасі, № кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , електронний ключ від автомобіля, який згідно документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , вилучені під час огляду місця події від 26.02.18 у громадянина ОСОБА_5 , та який на цей час знаходяться в Покровському ВП Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області з подальшим визначенням його місцем зберігання в Тростянецькому відділенні поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що у провадженні Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 27.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність, за яке передбачена частиною 3 статті 289 КК України.
За змістом клопотання досудовим розслідуванням установлено, що 20.01.2018 о 19 год. 28 хв. до Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 20.01.2018 о 19.27 год. за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_6 виявив відсутність належного йому на підставі довіреності автомобіля «Toyota Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В автомобілі знаходилось свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ, довіреність.
Постановою начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 26 січня 2018 року було оголошено в розшук автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado 150 2982, (2012), чорний, № двиг. 1KD2228502, номер шасі, № кузова НОМЕР_1 з державним номером НОМЕР_2 .
26 лютого 2018 року указаний автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції в м.Кривий Ріг. Відповідно до постанови про проведення процесуальних дій на іншій території від 26.02.2018 слідчим СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_7 26.02.2018 було проведено огляд автомобіля Toyota Land Cruiser Prado з державним номером НОМЕР_2 під час якого власником автомобіля ОСОБА_5 було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на вказаний автомобіль. У результат огляду електронний ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на вказаний автомобіль було вилучено до Покровського відділення поліції.
Слідчий у клопотанні зазначив, що є підстави вважати, що вилучений у ОСОБА_5 автомобіль та свідоцтво про реєстрацію є предметом злочину, зберегли на собі його сліди, а тому мають значення речових доказів і необхідні для установлення обставин, що мають суттєве значення, а також для проведення технічної експертизи і відшкодування збитків потерпілому.
У разі повернення вилучених речей особі, у якої було їх вилучено, це може призвести до втрати речових доказів і не встановлення об`єктивної істини, збережені на них сліди кримінального правопорушення можуть бути змінені, знищені.
У судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_8 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Слідчий посилався на те, що було проведено огляд автомобіля за участі потерпілого ОСОБА_6 , який не підтвердив належність йому автомобіля, проте потерпілий за цими обставинами ще не допитаний. Незважаючи на це слідчий вказав, що накладення арешту необхідно для проведення судової експертизи для установлення чи не піддавався зміні ідентифікаційний номер кузова, документи про право власності ОСОБА_5 приєднані до матеріалів провадження, сумнівів не викликають.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на вилучений у м.Кривий Ріг у ОСОБА_5 автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, пояснив, що цей автомобіль абсолютно точно йому не належить, багато в чому відрізняється, зокрема на його автомобілі був установлений фаркоп, який на автомобілі ОСОБА_5 відсутній і ознаки його зняття відсутні. ОСОБА_6 зазначив, що свій автомобіль придбав через оголошення на сайті Авторіо у 2017 році, від продавця отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність, які разом з автомобілем були викрадені і при ньому їх не має. ОСОБА_6 вказав, що його автомобіль не був зареєстрований за ОСОБА_5 , власником була інша особа, ім`я якої не пам`ятає.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 у судовому засідання проти клопотання слідчого заперечив, просив відмовити у накладенні арешту, посилаючись на те, що вилучений автомобіль з 29.07.2016 року належить йому на праві власності, який був придбаний за договором купівлі-продажу у ТОВ «АЛМАЗ-СІСТЕМ», яке було першим власником цього автомобіля з 27.12.2012 у результаті придбання за договором поставки у офіційного дилера автомобілів TOYOTA - ТОВ "Охорона-Рівне". ОСОБА_5 зазначив, що з часу набуття автомобіля у власність (29.07.2016) автомобіль з його власності та користування не вибував, і будь-яких доказів існування підстав чи розумних підозр вважати, що належний йому автомобіль є відповідає ознакам речового доказу згідно із статтею 98 КПК України не має. До моменту вилучення у ОСОБА_5 автомобіля він відкрито ним користувався, не приховував його, а тому будь-яких підстав вважати, що автомобіль буде ним неналежно зберігатись немає. ОСОБА_5 також зазначив, що позбавлення його можливості володіти та розпоряджатись автомобілем суттєво вплине на його життєві інтереси, позбавить його можливості виконувати службові обов`язки, і як наслідок не надасть можливість утримувати двох дітей та дружину.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з частиною 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
З матеріалів, доданих до клопотання слідчого установлено, що у провадженні Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 20.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, яке розпочато за повідомленням ОСОБА_6 про те, що 20.01.2018 близько 19 год. 00 хв. по вул.Лозова у с.Боромля Тростянецького району Сумської області, біля домоволодіння № 13, в якому він проживає, незаконно заволоділи належний йому автомобілем «Toyota Prado 150», 2012 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 5).
Постановою процесуального керівника - начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 26.01.2018 року було доручено начальнику відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Сумській області оголосити у розшук автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado 150 2982, (2012), чорний, № двиг. 1KD2228502, номер шасі, № кузова НОМЕР_1 з державним номером НОМЕР_2 (а.с.13).
Згідно з протоколом огляду місця події від 26.02.2018 у м.Кривий Ріг у ОСОБА_5 було вилучено автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 з державним номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , електронний ключ від автомобіля, на які слідчий просить накласти арешт (а.с. 16-19).
Постановою слідчого ОСОБА_3 вилучене майно було визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000030.
За таких обставин, з огляду на положення статті 167 КПК України зазначений автомобіль «Toyota Prado 150», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , електронний ключ від автомобіля є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та у цьому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Арешт майна відповідно до статті 131 КПК України є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Слідчий в обґрунтування арешту тимчасово вилученого майна посилався на те, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні і з метою їх збереження та проведення технічної експертизи просив накласти на них арешт.
Факт належності ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вилученого в ході огляду 26.02.2018 року автомобіля підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , договором купівлі - продажу 1248/2016/001955 від 29.07.2016 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» та ОСОБА_5 , що був оформлений та підписаний сторонами у Сервісному центрі № 1248 РСЦ МВС у Дніпропетровській області у присутності адміністратора (а.с. 20).
Слідчий у судовому засідання пояснив, що потерпілий при повідомленні про викрадення автомобіля повідомив лише його державний номер, документів на автомобіль не надав, повідомивши, що вони були в автомобілі, ідентифікаційний номер кузова перед оголошенням у розшук було встановлено за даними сервісного центру, у базі даних якого дійсно власником автомобіля є ОСОБА_5 .
Ураховуючи, що ОСОБА_5 доведено належним доказами, що він добросовісно у законних спосіб набув у власність вилучений у нього автомобіль до викрадення аналогічного автомобіля у ОСОБА_6 , і на відповідному правовому титулі (на праві власності) володіє ним, що не спростовано слідчим.
З огляду на викладене, та те, що потерпілий ОСОБА_6 в ході судового розгляду клопотання слідчого підтвердив, що вилучений у м.Кривій Ріг у ОСОБА_5 автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 з державним номером НОМЕР_2 йому не належить і містить суттєві розбіжності з викраденим у нього автомобілем, а тому вважаю, що слідчим не доведено, що указаний автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України і що автомобіль, власником якого є ОСОБА_5 , може бути використаний як доказ у цьому кримінальному провадженні.
Посилання слідчого в обґрунтування підстав арешту вилученого транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію та електронного ключа на необхідність проведення технічної експертизи з метою перевірки чи не піддавався зміні ідентифікаційний номер кузова автомобіля, що вилучений у ОСОБА_5 вважаю не є такими, що дають підстави для втручання у права власника на мирне володіння належним його майном.
Слідчий підтвердив, що візуально у місці розміщення ідентифікаційного номеру кузова автомобіля, належного ОСОБА_5 , ознак його зміни немає. Оскільки у цьому кримінальному провадженні розслідується діяння за ознаками частини 3 статті 289 КК України, а тому за відсутності доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ознаками статті 290 КК України, посилання слідчого на необхідність проведенн ятехнічної експертизи автомобіля є необґрунтованими, оскільки такі посилання не містять доводів про те, які обставини, що необхідно установити для розслідування діяння, про яке повідомив потерпілий ОСОБА_6 , за ознаками частини 3 статті 289 КК України можутьбути установлені шляхом проведення такої експертизи.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Таким чином, оскільки слідчий не надав доказів, що дають підстави для розумних підозр про те, що вилучене у ОСОБА_5 майно є предметом кримінального правопорушення, за частиною 3 статті 289 КК України, і має ознаки речового доказу, тобто не доведено наявність законних підстав для обмеження права власника на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а тому вважаю, що потреби досудового розслідування в даному випадку не виправдовують втручання у права власника ОСОБА_5 .
Отже, клопотання слідчого є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись статтями 167, 168, 170, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1