АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду 04 травня 2017 року приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Chrysler 300-С» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Тичини 16/2, на нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритої травми правого передпліччя у вигляді перелому дистального кінця діафізу правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків та закритої травми правої гомілки у вигляді уламкового перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків.
Під час руху водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 2.3.6)., 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху України, що виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем марки «Chrysler 500-С» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі для руху по проїзній частині пр-ту Тичини у напрямку вул. Шумського зі сторони вул. Дніпровська набережна в м. Києві, під`їжджаючи до позначеного нерегульованого пішохідного переходу зупинився, та розпочавши рух після зупинки, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка в той час рухалась по пішохідному переходу, зліва направо по ходу руху автомобіля.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок Дніпровського районного суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 1 року обмеження волі і звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням таких же обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, як в оскаржуваному вироку.
Апелянт вважає призначене судом першої інстанції покарання занадто суворим та вказує на те, що суд залишив поза увагою ряд обставин, які впливають на призначення покарання: повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 та його щире каяття; ненавмисний характер злочину; повну компенсацію потерпілій матеріальних збитків, завданих злочином.
Також суд не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику з місця проживання. Судом не встановлено зв`язків ОСОБА_6 з антисоціальними елементами.
ОСОБА_6 має на утриманні престарілих хворих батьків, яких необхідно періодично доставляти до лікарні, для чого використовується власний автомобіль.
На даний час ОСОБА_6 не має постійної роботи, і інколи для заробітку використовує власний автомобіль за домовленостями зі службами таксі тому позбавлення його водійських прав може призвести до того, що він втратить джерело доходу.

Позбавлення права керування автотранспортним засобом може негативно вплинути на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляції не заперечується.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обґрунтовано призначив основне покарання у виді обмеження волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Окрім цього, обґрунтовуючи призначення ОСОБА_6 покарання, суд послався у вироку на те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, одружений, має середню спеціальну освіту), наявність на утриманні родини, позицію прокурора та потерпілої у справі щодо необхідної міри покарання.
Отже, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ряд обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, та дані про особу обвинуваченого, його сімейний і матеріальний стан.
Доводи апеляційної скарги про те, що позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами може призвести до втрати обвинуваченим джерела доходу та негативно вплинути на виконання вироку суду в частині стягнення на користь потерпілої моральної шкоди, не можуть бути взятими до уваги, оскільки сторона захисту не надала суду доказів того, що керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу обвинуваченого.
Також є необґрунтованим посилання в апеляції на те, що позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортним засобом унеможливить доставляння до лікарні його батьків.
Таким чином, колегія суддів, вважаючи призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами обґрунтованим, не вбачаючи порушень вимог ст. 65 КК України, не знаходить підстав для зміни вироку в частині покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3