Справа № 554/7314/17
Дата документу 21.12.2017
Справа №554/7314/17
Провадження 1-кп/554/428/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава кримінальне провадження № 000017 від 20.04.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, солдата, курсанта навчальної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-18.11.2010 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.289 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

-17.04.2013 року вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71, ч.4 ст. 81 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 10.03.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців 22 днів позбавлення волі, остаточно призначено за сукупністю вироків 2 роки позбавлення волі;

-24.10.2013 року вироком Гадяцького районного суду Полтавської області призначено остаточне покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.04.2013 року остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 23.04.2015 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливого періоду та в подальшому проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами і лише 20.12.2016 року самостійно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 07.03.2017 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливо періоду та в подальшому проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами і лише 28 серпня 2017 року добровільно прибув до органу досудового розслідування, а саме до військової прокуратури Полтавського гарнізону.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що на службу до ЗСУ був призваний за мобілізацією. 23.04.2015 року він припинив виконувати військовий обов`язок та самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та поїхав за місцем свого проживання. Причини такої поведінки пояснив небажанням проходити військову службу. В подальшому 20.12.2016 року повернувся до розташування військової частини, однак 07.03.2017 року повторно припинив виконувати військовий обов`язок та самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та поїхав за місцем свого проживання. Причини такої поведінки пояснив важкими сімейними обставинами, зокрема смертю свого батька.

Оцінивши показання обвинуваченого, суд вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому відповідно до ст. 349 КПК України дослідження доказів вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України доведеною, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке відноситься до тяжких, конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений за місцем служби характеризується посередньо, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, його ставлення до скоєного, поведінку як до скоєння злочинів, так і після цього, характеризуючі дані, наявність обставин, що обтяжують покарання, так і ті, що пом`якшують його.

Згідно з висновком органу пробації, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Враховуючи викладене, у сукупності встановлених усіх обставин справи, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, враховує конкретні обставини справи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку.

Однак суд приймає до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

З урахуванням викладеного, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, що буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання покарання за цим вироком обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України остаточно призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 28 серпня 2017 року, зарахувавши до нього час перебування обвинуваченого під вартою в звязку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі.

До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому , його захиснику та прокурору.

СуддяОСОБА_1