УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/904/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 3000 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
Згідно вироку, 30 серпня 2016 року о 16 год. 35 хв. по вул. Леха Качинського, 2 у м. Житомирі ОСОБА_6 таємно викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , - велосипед "Меріда максі" вартістю 3000 гривень, що був припаркований біля дверей Житомирської місцевої прокуратури.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі. Твердить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок несправедливої мякості. Посилається на неповне врахування місцевим судом даних про особу ОСОБА_6 , який був раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності і після відбуття покарання через 19 днів вчинив новий умисний злочин, що, на думку прокурора, свідчить про недосягнення мети покарання по виправленню та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
У письмовій заяві потерпілий просить провести апеляційний розгляд у його відсутності та погоджується з апеляційною скаргою прокурора.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність виннності ОСОБА_6 у скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, та кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 185 КК України, - є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Тому є необгрунтованою вимога апеляційної скарги про необхідність повного скасування вироку та повторного визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним новий злочинів.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що помякшують та обтяжують покарання.
З матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_6 був раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності з призначенням йому як реального покарання у виді позбавлення волі, так і зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 104, 75 КК України. Зокрема, 6 червня 2011 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки на підставі ст. ст. 75, 104 КПК України; 15 вересня 2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 1 рік позбавлення волі; 7 листопада 2011 року тим же місцевим судом за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 27 травня 2013 року тим же місцевим судом за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки на підставі ст. ст. 75, 104 КПК України; 21 вересня 2015 року тим же місцевим судом за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України на 240 годин громадських робіт; 5 лютого 2016 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту.
11 серпня 2016 року ОСОБА_6 був звільнений з місця відбування покарання по відбуттю останнього покарання у виді арешту та 30 серпня 2016 року вчинив новий злочин - крадіжку, встановлену цим вироком, внаслідок якої потерпілому було завдано матеріальної шкоди на суму 3 тис. грн. та моральної шкоди на суму 5 тис. грн., що не була відшкодована на час судового розгляду.
З врахуванням цих обставин апеляційний суд визнає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про явну несправедливість призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Тому вирок місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в частині призначеня покарання.
Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який обставини, що помякшують покарання, - щире каяття та сприяння розкриттю злочину, колегія суддів визнає за необхідне призначити йому реальне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.
Постановити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_6 у покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вказаний вирок місцевого суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: