Дата документу 15.01.2018
Справа № 501/356/17

У Х В А Л А
10 січня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника служби ювенальної превенції ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморська Одеської області,громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 внесла клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: протокол огляду місця події від 25 грудня 2016 року та висновок експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_8 від 20 квітня 2017 року № 434-Б.
Клопотання обґрунтовується тим, що допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_9 , який приймав участь як понятий у огляді місця події, не зміг згадати коли саме відбувалась ця процесуальна дія (пора року, час доби). Крім того, вилучені у ОСОБА_7 нунчаку під час огляду, були опечатані без опису їх індивідуальних ознак. Відсутні докази зберігання нунчаку, як речового доказу.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_5 підтримали клопотання, прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим, представник служби ювенальної превенції ОСОБА_4 залишила вирішення питання на розсуд суду.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування слідчим призначалась трасологічна експертиза (експертиза холодної зброї) нунчаку з дорученням її проведення Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (далі Центр), яка була проведена експертом Центру ОСОБА_8 зі складанням відповідного висновку від 01 лютого 2017 року № 69-Б.
Подалі слідчий, вказуючи на те, що зазначений висновок експерта є недопустимим доказом, постановою від 18 квітня 2017 року призначив повторну трасологічну експертизу (експертиза холодної зброї) нунчаку з постановкою тих самих запитань перед експертом і яка була знов проведена зазначеним експертом зі складанням висновку від 20 квітня 2017 року № 434-Б.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 КПК України експерт не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, що є підставою для його відводу.
Факт доручення керівництвом експертної установи Центру, проведення повторної експертизи тому самому експертові, висновок якого був визначений недопустимим, на думку суду, викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості експерта.
Крім того, зазначені обставини, надавали можливість стороні захисту скористатись правом заявити відвід зазначеному експертові, але про постанову про призначення повторної експертизи стороні захисту повідомлено не було.
Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно п.3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Суд вважає, що доручення проведення повторної експертизи експерту, висновок якого за первинною експертизою визнаний недопустимим, є порушенням права обвинуваченого на захист.
Судом також звертається увага на те, що у висновку експерта, в супереч вимог абзацу 17 пункту 4.14. розділу IV Інструкції при проведенні додаткових або повторних експертиз (затверджено наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) експертом не зазначено відомості про первинну експертизу; зміст заключних висновків первинної експертизи; мотиви призначення повторної експертизи, які зазначені у постанові слідчого про призначення експертизи.
Ця обставина, на думку суду, може свідчити про намагання приховати факт того, що первинна експертиза слідчим визначена як недопустимий доказ.
Крім того, у висновку експерта в супереч вимог п.4.7.4. методики
криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів (затверджена рішенням розширеного засідання секції НКМР міністерства Юстиції України з проблем трасології та судової балістики із залученням членів Координаційної ради з питань судової експертизи. Протокол від 10 квітня 2009 року № 22) не наводиться кількість ударів нанесених під час динамічного випробування нунчаку, що впливає на остаточні висновки щодо визнання об`єкту холодною зброю.
Згідно чч.1,2 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Не дотримання вимог методики криміналістичного дослідження свідчить, що висновок у зазначеній частині не ґрунтується на наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Суд приходить до висновку, що висновок експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_8 від 20 квітня 2017 року № 434-Б є недопустимим доказом у цьому кримінальному провадженні.
Що стосується клопотання про визнання недопустимим протоколу огляду місця події від 25 грудня 2016 року то обґрунтування, яке внесено стороною захисту в цієї частині, не свідчить про очевидну недопустимість цього доказу, у зв`язку з чим суд вирішує це питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (чч.1,2 ст. 89 КПК України).
Керуючись ст.ст. 87, 89 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
В решті вимог відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1