Справа № 364/773/17
Провадження № 1-кп/364/65/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

а також представника персоналу органу пробації Володарського районного сектора з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі Володарський РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 17.06.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , віськовозобов`язаного, непрацюючого, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 16.06.2017 р. близько 23 год. прийшов до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Впевнившись у тому, що ОСОБА_5 немає на території зазначеного домогосподарства та в тому, що ніхто із сторонніх осіб його не бачить, ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч вимогам статті 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість володіння особи, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця ОСОБА_5 та власника домогосподарства ОСОБА_7 , проник через металеву хвіртку на територію вказаного домогосподарства, де підійшов до господарського приміщення, відігнув цвяхи, які тримали двері у рамі, за допомогою фізичної сили відставив двері та проник в середину господарського приміщення, чим порушив недоторканість володіння особи, де далі взяв пластмасову каністру об`ємом 30 л, наповнену водою. Після цього ОСОБА_4 вийшов з господарського приміщення, приєднав двері до рами та закріпив їх за допомогою цвяхів, після чого мав намір залишити територію домогосподарства, але був виявлений потерпілим ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 162 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчиненні злочину щиро розкаюється та шкодує, що вчинив цей злочин.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що напередодні 16.06.2017 р. бачив у потерпілого ОСОБА_5 каністри, а ввечері названого дня, точного часу він не пам`ятає, але було вже темно, зайшов до домогосподарства потерпілого та взяв одну каністру. Пояснити, для чого він це зробив, обвинувачений не може, проте знає, що це майно йому не належало і права брити його він не мав. Надалі, коли виходив з каністрою з господарського приміщення домогосподарства потерпілого, був затриманий потерпілим ОСОБА_5 , який забрав каністру і вилив з неї воду.

Обвинувачений також вказав, що усвідомив протиправність своїх дій, став на шлях виправлення, просив суд надати йому можливість виправитись, обіцяв надалі нічого подібного не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав суду покази про те, що в нього зберігаються каністри, різної ємкості, зокрема 2 каністри об`ємом 30 л, з дизпаливом, що залишилися від вантажного автомобіля. 16.06.2017 р. в обідній час, тобто близько 14 год., він помітив, що не вистачає однієї каністри об`ємом 30 л. Сам потерпілий запідозрив у цьому обвинуваченого та вирішив здійснити засідку з метою з`ясування, хто саме міг перебувати в його господарському приміщенні. Для реалізації цієї засідки він попередньо наповнив каністру водою замість дизпалива, повідомив усіх, кого міг, про те, що його не буде вдома, та ввечері 16.06.2017 р. спіймав на гарячому обвинуваченого з каністрою, попередньо наповненою потерпілим водою.

Судом також досліджено письмові докази та матеріали кримінального провадження, що стосуються порушення даного провадження, а саме: заяви потерпілого до місцевого відділення поліції з приводу події 16.06.2017 р., а також довідку щодо середньої ринкової вартості бувшої у використанні пластикової каністри об`ємом 30 л., що становить 80 грн., та середньої ринкової вартості 1 л природньої води, що становить 1 грн.

Заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи показання, надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, щоїх показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості їх позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши що він, а так само потерпілий, правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши позбавлення права оскаржити визнані ними в суді обставини в апеляційному порядку, та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд за частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує роз`яснення, викладене в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за яким якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища, поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України, а також бере до уваги положення частини третьої статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо визначення дрібного викрадення чужого майна у розмірі, що не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, та відповідні норми підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», за якими зазначений розмір визначається.

Зважаючи на усе викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 незаконного проникнення до іншого володіння особи та кваліфікує такі дії за частиною першою статті 162 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими

змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він: народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниця, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час тимчасово за названою адресою не проживає, на диспансерному обліку в лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вдівець, має двох повнолітніх дітей, за місцем проживання Матвіївська сільська рада Володарського району Київської області характеризує його як такого, що за останній період часу випадків порушень громадського порядку за ним не спостерігалося, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності не території цієї сільської ради не притягувався, військовозобов`язаний, не працює, раніше не судимий.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вчиненням даного злочину обвинувачений ОСОБА_4 матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 не завдав. Цивільний позов не заявлявся.

Крім того, відповідно до положень статті 314-1, абзацу сімнадцятого частини першої статті 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену 14.08.2017 р. Володарським РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції на виконання ухвали Володарського районного суду Київської області від 01.08.2017 р., з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, оцінкою ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення та висновком про можливість його виправлення без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_4 раніше не судимий, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Проживає разом зі своїм сином та його сім`єю, вдівець, має середньо-спеціальну освіту за спеціальністю «тракторист», але постійного місця роботи не має, не прикладає зусиль щоб його знайти, підробляє по найму, через скрутне матеріальне становище має потребу у додаткових коштах. Алкогольні напої вживає помірно, у вживанні наркотичних речовин замічений не був, стосунки з особами антисоціальної поведінки не підтримує, взаємини з членами родини не стабільні. ОСОБА_4 шкодує про те, що в силу своїх необдуманих дій вчинив правопорушення, не усвідомлюючи повноти кримінальної відповідальності за свої вчинки, не має бажання продовжувати такий спосіб життя, надалі прикладатиме більше зусиль, щоб контролювати свої дії. Разом з тим, орган пробації зазначає, що ОСОБА_4 , не маючи постійного місця роботи, підробляючи по найму, не маючи стабільних заробітків, має потребу у додаткових коштах, що може призвести до пошуку шляхів отримання неправомірної вигоди.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, а так само ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються органом пробації як середні.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, обмежившись заходами мотивувально-наглядового характеру.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним злочину невеликої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих його відповідальність обставин та наявність двох обставин, що пом`якшують йому покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бере до уваги особу винного, який не має судимостей, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення, до того ж суд вважає, що обвинувачений визнав свою вину, дав суду правдиві та послідовні покази, кається у вчиненому, а також середній рівень ризиків

вчинення повторно кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Тому встановлені і визнані судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора та потерпілого, висловлені в судовому засіданні, висновок органу пробації, зроблений у досудовій доповіді, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а також скрутне матеріальне становище обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи та відсутність зусиль з його боку до того, щоб знайти роботу, що виключає застосування до обвинуваченого таких видів покарання як штраф і виправні роботи, суд дійшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді мінімального строку обмеження волі, передбаченого санкцією частини першої статті 162 КК України, із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На обвинуваченого ОСОБА_4 слід також покласти передбачені пунктами 1, 2 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 76 КК України обов`язки.
На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд бере до уваги те, що прокурором перед судом таке питання не порушувалося, з учасниками процесу не обговорювалось, а також враховуючи, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 75, 76, частиною першою статті 162 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392, 393, частиною другою статті 394, статтями 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1