Справа №635/6670/16-к
Провадження №1-кп/213/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілих - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілих - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

секретар судових засідань - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930 від 14.03.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Водолага Нововодолажського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, який має незакінчену вищу освіту, студента Харківського національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2015 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта у напрямку м.Харкова зі швидкістю 80 км/год, на 36 км+600 метрів зазначеної дороги в Харківському районі Харківської області, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не додержався безпечної дистанції до автомобіля КамАЗ, який рухався попереду у напрямку м.Харкова, та допустив зіткнення з автомобілем КамАЗ, після чого, не зберігаючи контроль над керуванням свого транспортного засобу, виїхав на зустрічну смуг для руху в стані заносу, створивши небезпечну обстановку водію автомобіля ВАЗ-2103 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення із вказаним автомобілем ВАЗ-2103.

Дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді зачиненого перелому верхньої щелепи по типу ФОР-2-3, закритої травми грудної клітини, забою серця та легень, двобічного гемопневмотораксу, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я; закритої травми живота, розриву селезінки з наступним її вилученням, множинних розривів печінки, десерозації тонкого та товстого кишечників, гематоми брижі тонкої кишки, позачеревної гематоми, яка супроводжувалась внутрішньочеревним крововиливом 3 ст., відкритого перелому діафізу (наявність забійної рани) лівої стегнової кістки у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Пасажиру автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, забійної рани чолової області, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень по критерію короткочасного розладу здоров`я, зачиненого перелому бокових мас крижі зліва, який відноситься до ушкоджень середнього ступеню важкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , зазначивши про повне визнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину та щире каяття у вчиненому, фактично всі обставини вчинення даного злочину у повному обсязі не визнав, вважав, що дійсно з його боку мало місце порушення вимог Правил дорожнього руху, але на виникнення дорожньо-транспортної пригоди вплинула також та обставина, що на автомобілі КамАЗ, який знаходився попереду, не горіли прилади освітлення. При цьому обвинувачений пояснив наступне. 13 березня 2015 року близько 22 години він керував належним його батьку автомобілем «Chevrolet Aveo» та рухався на спуск з ближнім світлом фар по автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, був темний час доби, йшов дощ, видимість на спуску була обмеженою, ділянку внизу спуску було не видно. Він рухався з допустимою швидкістю приблизно 80-90 км/год, на спуску швидкість не знижував, несподівано перед собою він побачив силует вантажного автомобілю, на якому не горіли прилади освітлення, обвинувачений почав екстрено гальмувати та повертати кермо, але оскільки на його автомобілі були літні шини, а дорога була слизькою, відбулося зіткнення з зазначеним автомобілем КамАЗ, після чого його автомобіль викинуло на полосу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ, який до цього він не бачив, він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, почав допомагати потерпілим. Обвинувачений пояснив, що перше зіткнення відбулося з військовим бортовим КамАЗом, який на тросі буксирувався без ввімкнених фар іншим військовим автомобілем.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю досліджених у ході судового розгляду наступних доказів.

Показаннями в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_4 про те, що 13 березня 2015 року в темний час доби він керував автомобілем ВАЗ-2103 та рухався по правій смузі зі швидкістю не більше 80 км/год в районі м.Мерефа Харківського району Харківської області, під час руху на підйом назустріч йому на спуск рухався вантажний автомобіль з ввімкненим ближнім світлом фар, несподівано із-за вантажного автомобілю він побачив різке світло зустрічних фар, після чого відбулось зіткнення та він втратив свідомість, в такому стані знаходився 14 днів.

Показаннями в ході судового розгляду потерпілої ОСОБА_3 про те, що 13 березня 2015 року в темний час доби при поганій видимості, вона в якості пасажира їхала разом зі своїм чоловіком та дитиною з м.Мерефа в с. Кегичівка, коли вони рухались на підйом, вона несподівано побачила ярке світло зустрічних фар, відбулось зіткнення та вона втратила свідомість.

Показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_9 про те, що в березні 2015 року він був військовослужбовцем НОМЕР_3 бригади військової частини НОМЕР_4 , на військовому вантажному автомобілі КамАЗ рухався з Черкаської області в Харківську область, на шляху слідування трапилась поламка зчеплення, в зв`язку з чим його автомобіль буксирував на тросі інший вантажний автомобіль зі швидкістю близько 40 км/год в правій смузі ближче до узбіччя, під час буксирування двигун його автомобіля працював, були ввімкнені ближнє світло фар та габаритні вогні, під час руху на спуск він відчув поштовх та зупинився, після чого побачив два розбитих автомобіля ВАЗ та Авео, вони разом з іншим військовослужбовцем почали надавати допомогу постраждалим, витягли з автомобіля ВАЗ дитину та жінку. Свідок ОСОБА_9 також зазначив, що він не пам`ятає, чи вимикав він після зупинки світло на своєму автомобілі КамАЗ.

Показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_10 , батька потерпілої ОСОБА_3 , про те, що 13 березня 2015 року близько 23 години 15 хвилин він з іншими родичами приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди, де побачили два вантажних автомобіля КамАЗ, на яких була ввімкнена аварійна сигналізація та на останньому габаритні вогні, та два розбитих легкових автомобіля, один з яких належав його зятю ОСОБА_4 .

Показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_11 , дядька потерпілої ОСОБА_3 , про те, що 13 березня 2015 року в вечірній час він разом з іншими родичами приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди, де побачили два вантажних автомобіля КамАЗ, на тому, який стояв позаду, була ввімкнена аварійна сигналізація, наявність ввімкнених габаритних вогнів він не пам`ятає.

Показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_12 , слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області, про те, що в березні 2015 року він в складі оперативної групи прибув на місце даної дорожньо-транспортної пригоди, де побачив на узбіччі два військових автомобіля КамАЗ, один з яких буксирував інший, на автомобілі, що буксирувався були ввімкнені габаритні вогні, на задньому лівому крилі цього автомобіля мали місце механічні пошкодження.

Карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, згідно якої Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області 13.03.2015 в 22.40 зареєстровано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю водіїв автомобіля ВАЗ-2103 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 та водія автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 (т.2 а.с.9).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2015 зі схемою та ілюстративною таблицею 36км+600м автодороги Харьков-Сімферополь-Алушта-Ялта, в якому зафіксовані місце зіткнення та розташування транспортних засобів після зіткнення, наявність слідів зіткнення на проїжджій частині, механічні пошкодження транспортних засобів (т.2 а.с. 10-18).

Протоколом огляду транспортного засобу автомобілю «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому зафіксовані механічні пошкодження транспортного засобу (т. 2 а.с. 21-25).

Протоколом огляду речей двох фрагментів рульової тяги (т.2 а.с. 26).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.11.2015 за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 показали про обставини та механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, в тій частині, що зі слів останніх було встановлено швидкість, траєкторію руху та розташування транспортних засобів на проїжджій частині, місце зіткнення, видимість проїжджої частини. При цьому в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 зазначав про відсутність на вантажному автомобілі КамАЗ ввімкнених приладів освітлення (т.2 а.с. 31-37).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2015 за участю свідка ОСОБА_9 , в ході якого зі слів останнього було встановлено швидкість, траєкторію руху та розташування автомобілю КамАЗ на проїжджій частині, при цьому в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 зазначав про те, що автомобіль КамАЗ під час буксирування рухався з ввімкненим ближнім світлом фар (т.2 а.с. 38-42).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.04.2016 за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в ході якого останні показали про обставини та механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, в тій частині, що зі слів останніх було встановлено швидкість, траєкторію руху та розташування транспортних засобів на проїжджій частині, місце зіткнення, видимість проїжджої частини. При цьому в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 зазначав про відсутність на вантажному автомобілі КамАЗ ввімкнених приладів освітлення (т.2 а.с. 47-54).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_4 № 167-А/15 від 17.04.2015, згідно якого у останнього в зв`язку з подією 13 березня 2015 року мали місце наступні тілесні ушкодження: зачинений перелом верхньої щелепи по типу ФОР-2-3, закрита травма грудної клітини, забій серця та легень, двобічний гемопневмоторакс, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я; закрита травма живота, розрив селезінки з наступним її вилученням, множинні розриви печінки, десерозаціїя тонкого та товстого кишечників, гематома брижі тонкої кишки, позачеревна гематома, яка супроводжувалась внутрішньочеревним крововиливом 3 ст., відкритий перелом діафізу (наявність забійної рани) лівої стегнової кістки у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (т.2 а.с. 55-56).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_3 № 240-А/15 від 23.04.2015, згідно якого у останньої в зв`язку з подією 13 березня 2015 року мали місце наступні тілесні ушкодження: садна та синці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, забійна рана чолової області, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень по критерію короткочасного розладу здоров`я, зачинений перелом бокових мас крижі зліва, який відноситься до ушкоджень середнього ступеню важкості по критерію тривалого розладу здоров`я (т.2. а.с. 57-58).

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 3394 від 30.04.2015 з фототаблицею, згідно якого в момент первинного контакту кут між повздовжніми осями (векторами руху) автомобілів ШевролеАвео та ВАЗ становив величину близько 175 градусів (т.2 а.с. 59-67).

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 3395 від 30.04.2015 з фототаблицею, згідно якого на момент ДТП робоча і стояночна гальмівні системи автомобіля ВАЗ виконували свої функції, а отже знаходились в працездатному стані, передня та задня підвіски, маточини коліс, задні та праве переднє колеса автомобіля ВАЗ на момент огляду і на момент ДТП виконували свої функції, а отже знаходились в працездатному стані (т.2 а.с. 68-78).

Висновком судової автотехнічної експертизи № 3396 від 03.06.2015 з фототаблицею, згідно якого на момент ДТП гальмівна система та ходова частина автомобіля Шевроле Авео знаходились в працездатному стані, на момент огляду рульове управління знаходиться в технічно несправному стані, що обумовлено руйнуванням лівої рульової тяги, руйнування лівої рульової тяги сталося в момент ДТП, тому перед ДТП воно знаходилось в працездатному стані та виконувало свої основні функції (т.2 а.с. 79-90).

Висновком комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи № 4600/4601/5692 від 28.05.2015 з фототаблицею, згідно якого руйнування рульової тяги автомобіля Шевроле Авео виникло в момент дорожньо-транспортної пригоди (під час зіткнення транспортних засобів) (т.2 а.с. 91-101).

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 5440 від 28.05.2015, згідно якого місце зіткнення автомобіля Шевроле Авео та ВАЗ знаходилось на смузі руху автомобіля ВАЗ (т.2 а.с.102-105).

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 8280 від 26.01.2016 з фототаблицею, згідно якого вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля ВАЗ-2103 складає 16179,64 гривень (т.2 а.с. 106-112).

Висновком судової автотехнічної експертизи № 369 від 16.03.2016, згідно якого в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.2 та 1.3 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.2. та 12.3 Правил дорожнього руху України (т.2 а.с. 114-117).

Висновком додаткової судової автотехнічної експертизи № 4989 від 14.06.2016, згідно якого в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 в частині вибору швидкості руху за умовами видимості дороги, не відповідали вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України, але не знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з подією, ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «ChevroletAveo» шляхом виконання вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. В даному випадку дії водія автомобіля «ChevroletAveo» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з ДТП, для виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України у ОСОБА_7 не було перешкод технічного характеру (т.2 а.с.118-125).

Допитаний в ході судового розгляду судовий експерт ОСОБА_13 підтримав висновки судової автотехнічної експертизи № 4989 від 14.06.2016 та пояснив, що буксировка автомобіля КамАЗ можлива лише при працюючому двигуні, та обставина, чи були ввімкнені на КамАЗі, що буксирувався, габаритні вогні, не впливає на висновки експерта про невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки при проведенні експертизи були враховані вихідні дані щодо видимості проїжджої частини, яка становила не менше 100 метрів, отримані під час проведення слідчого експерименту у тому числі з показань водія ОСОБА_7 про рух автомобіля КамАЗ з вимкненими габаритними вогнями. При проведенні слідчого експерименту, який проводився за участі експерта, для встановлення видимості проїжджої частини було відтворено три варіанти руху автомобіля КамАЗ: 1-й без габаритних вогнів, 2-й з ввімкненими габаритними вогнями, 3-й з ввімкненими габаритними вогнями тільки на автомобілі, що буксирувався.

Судом під час судового розгляду була також допитана свідок ОСОБА_14 , мати потерпілої ОСОБА_3 , але її показання не містять жодних фактичних даних, що мають значення для встановлення наявності або відсутності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вона пояснила тільки про факт свого прибуття на місце дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів, передбачених ст.22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідків обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового розгляду в тій частині, що автомобіль КамАЗ, який буксирувався, рухався з вимкненими приладами освітлення, що значно знизило видимість та вплинуло на виникнення дорожньо-транспортної пригоди, повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що автомобіль КамАЗ, який буксирувався, рухався з працюючим двигуном та ввімкненим ближнім світлом фар. Показання вищезазначеного свідка підтверджуються показаннями в ході судового розгляду експерта ОСОБА_13 про можливість буксирування такого автомобіля тільки з працюючим двигуном.

Показання в ході судового розгляду свідків захисту ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були присутні в якості понятих під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, про те, що під час проведення огляду на автомобілі КамАЗ, що буксирувався, прилади освітлення були вимкнені, повністю спростовуються змістом фототаблиці до зазначеного протоколу огляду, з якої вбачається, що фари автомобіля КамАЗ-5410, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що буксирувався, у тому числі задні, на момент огляду працювали та були ввімкнені (фото № 8,9), а також показаннями в ході судового розгляду свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 .

З зазначених підстав суд також оцінює критично показання свідків захисту ОСОБА_19 , батька обвинуваченого, та ОСОБА_20 , який є другом ОСОБА_19 , про те, що коли вони прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, то побачили, що прилади освітлення на КамАЗі, що буксирувався, не працювали. Показання даних свідків повністю спростовуються показаннями в ході судового розгляду свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2015 (фото № 8,9 фототаблиці до протоколу).

Крім того, суд, надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , зазначає, що зазначені свідки не були очевидцями самого моменту зіткнення транспортних засобів, а прибули на місце події через певний час після настання дорожньо-транспортної пригоди та зупинки транспортних засобів, а тому їх показання жодним чином не впливають на оцінку судом показань свідка ОСОБА_9 про те, що на момент зіткнення автомобіль КамАЗ рухався з ввімкненими приладами освітлення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що під час проведення слідчих експериментів були використані автомобілі, колір яких не відповідав кольору автомобілів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, автомобілі КамАЗ та ВАЗ, не можуть бути підставою для визнання протоколів слідчих експериментів недопустими доказами та не дають підстав для критичної оцінки судом змісту зазначених протоколів в частині отримання вихідних даних для проведення судових експертиз, оскільки, в ході судового розгляду експерт ОСОБА_13 пояснив, що враховуючи темний час доби та рух автомобілів з ввімкненими приладами освітлення, що було встановлено судом, колір автомобілів та модель автомобіля КамАЗ для встановлення видимості проїжджої частини значення не мають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує у межах висунутого фактичного обвинувачення, формулювання якого містить заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень та потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, - за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_3 .

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає добровільне відшкодування обвинуваченим завданої потерпілим шкоди у загальній сумі 55000 гривень та щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину.

Суд не погоджується з доводами потерпілих та їх представника про відсутність щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки останній в ході судового розгляду свою винуватість фактично не визнав, відмовився від дослідження доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, мав зауваження щодо правильності проведення слідчих дій в ході досудового розслідування, за клопотанням сторони захисту були допитані декілька свідків, завдану потерпілим матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі не відшкодував. При цьому суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме наявність в його діях порушень вимог Правил дорожнього руху України, що знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не заперечував своєї вини в даній пригоді, а його доводи про те, що автомобіль КамАЗ рухався попереду з вимкненими приладами освітлення, та надання відповідних доказів в ході судового розгляду є лише спробою обвинуваченого довести ті обставини дорожньо-транспортної пригоди, які на його думку мали місце та мають значення для встановлення істини по справі. Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України є процесуальним правом учасників судового розгляду та жодним чином не може свідчити про відсутність каяття обвинуваченого у вчинені злочину.

Наявність щирого каяття обвинуваченого у вчинені даного злочину також підтверджується фактом добровільного відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди у загальній сумі 55000 гривень та показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_19 .

При цьому, суд, враховуючи вік обвинуваченого, який є студентом вищого навчального закладу, відсутність в нього джерел доходу, вважає розмір відшкодованої потерпілим шкоди значною для обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_19 , який є батьком обвинуваченого, під час його допиту в судовому засіданні пояснив про те, що його син сильно переживає з приводу даної дорожньо-транспортної пригоди та кається у вчиненому.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він не має судимості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, є студентом Харківського національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», за місцем навчання характеризується з позитивного боку.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, необережну форму вини, характер допущеного ОСОБА_7 грубого порушення правил безпеки руху, особу обвинуваченого, його молодий вік 21 рік, викладені вище обставини, що пом`якшують покарання. Суд також приймає до уваги, що дії потерпілого ОСОБА_4 в даній події в частині вибору швидкості руху за умовами видимості дороги, хоча і не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, але не відповідали вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України, що вбачається з висновку додаткової судової авто технічної експертизи № 4989 від 14.06.2016.

За таких обставин суд вважає позицію потерпілих та їх представника щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі строком шість років занадто суворою, вбачає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами, та погоджується з позицією сторони обвинувачення про можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання в виді позбавлення волі з випробовуванням при здійснені контролю за поведінкою обвинуваченого у відповідності до ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 в остаточній редакції про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу на загальну суму 55000 гривень та цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 188068,81 гривень суд залишає без розгляду відповідно до вимог ст.128 КПК України та ст. 257 ЦПК України в зв`язку з наданням потерпілими заяв про залишення цивільних позовів без розгляду, що є процесуальним правом останніх. Потерпіла ОСОБА_3 просить залишити цивільний позов без розгляду в зв`язку з відшкодуванням їй шкоди в розмірі позовних вимог обвинуваченим у повному обсязі.

Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової транспортно-трасологічної експертизи № 3394 від 30.04.2015 в розмірі 4158 гривень, судової транспортно-трасологічної експертизи № 3395 від 30.04.2015 в розмірі 3696 гривень, судової автотехнічної експертизи № 3396 від 03.06.2015 в розмірі 3696 гривень, комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи № 4600/4601/5692 від 28.05.2015 в розмірі 4395 гривень, судової транспортно-трасологічної експертизи № 5440 від 28.05.2015 в розмірі 1353 гривні, судової автотоварознавчої експертизи № 8280 від 26.01.2016 в розмірі 1537,50 гривень, судової автотехнічної експертизи № 369 від 16.03.2016 в розмірі 1762 гривні, додаткової судової автотехнічної експертизи № 4989 від 14.06.2016 в розмірі 3853,50 гривень, які документально підтверджені, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право на звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 24451 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня.

Речові докази - два фрагмента рульової тяги - знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1