АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/2989/17 Головуючий в 1-й Інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/162/18 Доповідач: ОСОБА_2
категорія: ст. 249 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новий Азов, Генічеського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обирався.

Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими і засуджено за злочин, вчинений ними за таких обставин.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16 березня 2017 року в період часу приблизно з 05 години по 08 годину, діючи спільно між собою, в Утлюкському лимані в районі с. Приазовське (Комісарівка) Генічеського району Херсонської області, в порушення вимог ст.63 Закону України „ Про тваринний світ та п.3.15 Правил спортивного та любительського риболовства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, використовуючи заборонені знаряддя лову - сітки ліскові в кількості двох штук, незаконно вчинили вилов водних живих ресурсів, а саме: риби піленгас в кількості двадцяти особин, тим самим завдавши Рибному господарству України істотної шкоди у вигляді матеріального збитку на загальну суму 13600 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та міри призначеного покарання посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ухвалюючи вирок суд, незважаючи на те, що ч.1 ст. 249 КК України зазначена у диспозиції ст. 96-1 КК України, тобто до якої застосовується спеціальна конфіскація, безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію щодо речових доказів, а ухвалив рішення про знищення ліскових сіток та конфіскацію риби в дохід держави, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, передбачену п.1 ч.1 ст. 413 КПК України у вигляді незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. У зв`язку з чим просить резолютивну частину вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених ст. 249 ч.1 КК України, змінити та на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, а саме конфіскувати в дохід держави заборонене знаряддя лову ліскові сітки у кількості 2 штук, водні живі біоресурси рибу піленгас у кількості 20 особин. У решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в незаконному вилові водних живих ресурсів, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації їх дій за ч. 1 ст. 249 КК України, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в частині доведеності їх вини, кваліфікації дій, учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, суд ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не застосував спеціальну конфіскацію щодо речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Пунктами 3, 4 частини 1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави, а також якщо вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку при призначенні покарання за ч.1 ст. 249 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, не дотримався вимог ст. 96-1, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України щодо застосування спеціальної конфіскації майна, яке було предметом та знаряддям злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Отже, суд не застосував спеціальну конфіскацію майна, яка передбачена Загальною частиною цього Кодексу, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи, що відповідно до ст. 51 КК України спеціальна конфіскація не є видом покарання та її застосування не погіршить становище обвинувачених, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно змінити, застосувавши на підставі ст. 96-1, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальну конфіскацію майна, а саме конфіскувати в дохід держави заборонене знаряддя лову ліскові сітки у кількості 2 штук, водні живі біоресурси рибу піленгас у кількості 20 особин.

Керуючись ст. 404, 405, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Змінити резолютивну частину вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом та знаряддям злочину, а саме конфіскувати у власність держави заборонене знаряддя лову ліскові сітки у кількості 2 штук, водні живі біоресурси рибу піленгас у кількості 20 особин.

У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: