Справа № 592/3398/18
Провадження № 1-кп/592/410/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000408 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль, Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30.03.2009 Путивльським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ВАТ «SELMI» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

26.01.2018 близько 20.00 год. ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), домовившись про спільне вчинення кримінального правопорушення, вирішили проникнути на територію ВАТ «SELMI» за адресою: м. Суми, вул. Данила Галицького, 68А, та таємно викрасти з нього майно.
Реалізуючи єдиний злочинний умисел, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, 26.01.2018 близько 21.00 год. ОСОБА_3 діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), через паркан проникли на територію підприємства ВАТ «SELMI» за адресою: м. Суми, вул. Данила Галицького, 68А. В подальшому ОСОБА_3 та невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення, через відчинене вікно проникли до приміщення цеху № 8, звідки умисно, таємно, користуючись відсутністю сторонніх осіб та господаря намагалися викрасти майно, належне ВАТ «SELMІ», а саме брухт кольорових металів загальною вагою 47 кг, вартість якого відповідно до висновку експерта № 19/119/9-3/743е від 02.03.2018, становить 153 грн. 00 коп. за 1 кг. на загальну суму 7191 грн. 00 коп.
В подальшому ОСОБА_3 та невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) склали викрадений брухт у два мішки, проте винести за територію не змогли, оскільки були виявлені працівниками охорони. Таким чином довести свій злочин до кінця не змогли з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були виявлені працівниками охорони підприємства. В подальшому ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції, а невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця скоєння правопорушення втекла. Таким чином працівниками охорони попереджено завдання матеріальних збитків ВАТ «SELMI» на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 26.01.2018 зі своїм знайомим близько 21 години вечора, який попередньо запропонував йому проникнути на територію ВАТ «SELMІ» з метою викрадення металобрухту, яке за його словами вже тривалий час не працює, охорона відсутня, проникли на територію заводу через паркан в якому була дірка, потім проникли до приміщення цеху та на другому поверсі розплели (розібрали) 2 металеві катушки, метал склали до мішків. Викрадене хотіли винести з території заводу, заробити грошей для сім`ї, але затримала охорона заводу. З розміром встановленої шкоди у сумі 7191 грн. згоден. У вчиненому щиро кається, жалкував, що вчинив крадіжку, просив вибачення та не призначати сувору міру покарання, має намір стати на шлях виправлення.

Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, представник потерпілого, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є: «вчинена повторно», «за попередньою змовою групою осіб», «поєднана з проникненням у приміщення».

Злочин, передбачений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має молодий вік, шкода потерпілому відшкодована, позитивно характеризується за місцем реєстрації ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 18.04.2018 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється, як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 44, 45).
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований (тривалий час ніде не працював, суспільно-корисною працею не займався, що ставить під сумнів перебування на його утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному, психіатричному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, сім`ю та сталі соціальні зв`язки, в судовому засіданні давав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, враховуючи позицію представника потерпілого, викладену в судовому засіданні, який зазначив, що в зв`язку з поверненням майна ВАТ «SELMІ» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_5 не має претензій до ОСОБА_3 , цивільний позов заявлений не був, також враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, розмір викраденого майна, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість при призначенні покарання, застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яким може бути обмеження волі, оскільки вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із статтею 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного та інших обставин справи не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України, навіть з урахуванням доводів захисника та обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлено.
Речовий доказ два мішки з металобрухтом, вилучені в ході ОМП від 27.01.2018 (а.с. 51), переданий на відповідальне зберігання посадовим особам ВАТ «SELMІ» - залишити потерпілому ВАТ «SELMІ».

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/743е від 02.03.2018 у розмірі 429 грн. 00 коп. (а.с. 50).
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувався і під час судового розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.
Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного прибуття ОСОБА_3 до місця відбування покарання та постановлення на облік у кримінально-виконавчій установі.
Речовий доказ два мішки з металобрухтом, вилучені в ході ОМП від 27.01.2018 (а.с. 51), переданий на відповідальне зберігання посадовим особам ВАТ «SELMІ» - залишити потерпілому ВАТ «SELMІ».
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/743е від 02.03.2018 у розмірі 429 грн. 00 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1