Провадження №: 1-кп/752/265/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002956, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Київської області, громадянина України, з освітою середньою, фізичної особи підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 203-2 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ;

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що відповідно до п. 1 ч. 1 ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, гральним бізнесом є діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку.

Під визначенням азартної гри в п.2 ч. 1 ст.1 вищезазначеного закону визначається будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Так, ОСОБА_6 , у невстановлений час та у невстановленому місці, уклав договір передоручення із ТОВ «Центральні Ігри», які є прямим агентом TOB «M.C.Л.» на розповсюдження білетів національної лотереї « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в цей час у нього винник злочинний умисел спрямований на зайняття гральним бізнесом.

У період із грудня 2015 року по лютий 2016 року, ОСОБА_6 ,І перебував в приміщенні малої архітектурної форми (МАФ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке обладнав для гри в азартні ігри за допомогою елетронно-обчислювальної техніки, при цьому для прикриття своєї незаконної діяльності використовував ліцензію надану йому ТОВ «Центральні Ігри» відповідно до ліцензійного договору №ЛЧА-22-22-2015 від 22 грудня 2015 року на підставі якого, ОСОБА_6 було надано в користування програмне забезпечення візуалізації білетів лотереї « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, працююча охоронцем-касиром у вказаному приміщенні отримувала від клієнтів закладів грошові кошти за купівлю коду-доступу, який одночасно виконував функцію віртуального гравця у вигляді умовних ігрових одиниць та підключення до всесвітньої мережі інтернет.

Відповідно до висновку експерта №75/іки від 06.04.2016, на накопичувачах на жорстких магнітних носіях та одного портативного комп`ютера, які вилученні із приміщення малої архітектурної форми, в якій здійснював свою діяльність ФОП ОСОБА_6 , виявлено програму «iConnect» версії 775, яка є симулятором гри на ігрових автоматах типу «слот-машина», необхідною умовою для запуску якого є наявність коду доступу, який одночасно виконує функцію віртуального рахунку гравця у вигляді ігрових одиниць, та підключення до всесвітньої мережі інтернет.

Таким чином, як зазначено у обвинувальному акті, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, що виразились у зайнятті гральним бізнесом, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203-2 КК України.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, вчинене обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав. Пояснив, що працював і по даний час працює на АДРЕСА_2 . Є ліцензійний договір з «Лото Маркет» на розповсюдження лотерей М.С.Л. та є договір передоручення укладений з «Центральні ігри», тобто усі необхідні документи. Придбав техніку за свої ресурси, а вони, тобто представники «Центральні ігри», самі влаштовували програмне забезпечення. Це не ігровий та не гральний бізнес. Поміняти програмне забезпечення, дуже проблемно. Представники «Золотого тріумфу» регулярно проводили у нього перевірки і налагоджена ними система працює до цього часу. На скільки йому відомо, «Юр Імекс» здійснювали юридичну підтримку його діяльності та «Центральних ігор». Запевняє, що відношення до ігрового бізнесу не має.

В підтвердження винності обвинуваченого, прокурором надано ряд доказів, які суд до уваги не бере та відкидає з наступних підстав.

Так, як доказ винності прокурором надано протокол від 17.03.2016 року огляду місця події, зокрема приміщення кіоску по вул. Інженерна в м. Києві в ході якого було виявлено та вилучено ноутбук, грошові кошти в сумі 947 грн. та 10 системних блоків (т.1 а.с.3-6), частина з яких в подальшому були предметом дослідження експертів.

Як видно з наданих прокурором матеріалів, власником зазначеного приміщення являється ТОВ «Арамат садів» в особі директора ОСОБА_8 (т.1 а.с.108-114).

Відповідно до вимог ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних з врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку, прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Незважаючи на вимоги процесуального законодавства, огляд приміщення по вул. Інженерна,1 був проведений без згоди власника та ухвали слідчого судді і після проведення огляду, слідчий до слідчого судді для отримання дозволу не звертався і ухвала з цього приводу стороною обвинувачення в розпорядження суду не надавалася.

Тобто, вищезазначений доказ, згідно вимог ст. 87 КПК України, є недопустимим доказом, як такий, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки процесуальна дія, яка в ньому відображена, здійснена без попереднього дозволу суду, а тому суд його відкидає та до уваги не бере.

Ураховуючи, що судом, з достатнім обґрунтуванням визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події, під час якого було вилучено 10 системних блоків, ноутбук, - висновок експерта № 75/ікт, суд також до уваги не бере та відкидає, оскільки предметом експертного дослідження експертів були об`єкти (три системні блоки та портативний персональний комп`ютер), які отримані при огляді, який проведений з порушенням процесуального законодавства за викладених вище обставин.

Як видно з наданих матеріалів, вилучене майно під час огляду, також, згідно вимог ст. 167-173 КПК України не набуло статусу тимчасово вилученого та на нього не було накладено арешт, воно не визнавалося речовим доказом і подальша його доля не відображена у наданих прокурором документах.

Слід також відмітити, що при проведення досудового розслідування було грубо порушено право на захист ОСОБА_6 , що також слід визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод згідно ст.. 87 КПК України.

Так, злочин в якому обвинувачується ОСОБА_6 , враховуючи що передбачає санкцію у виді штрафу в розмірі від десяти тисяч до сорока тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто понад двадцять п`ять тисяч неоподаткованих мінімумів, згідно вимог ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Зазначені обставини зобов`язували слідчого, прокурора забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до вимог ст. 52 КПК України, його участь є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Незважаючи на вимоги законодавства, з моменту пред`явлення підозри ОСОБА_6 22.06.2016 року, йому не було забезпечено захисника, що є обов`язковим та подальше розслідування, закінчення досудового розслідування, відкриття матеріалів, було проведено без нього. Зазначені обставини були з`ясовані судом і лише в ході судового розгляду обвинуваченому, зважаючи на безальтернативні вимоги закону, було забезпечено участь захисника та відновлено конституційне право на захист.

Діяння пов`язані з порушенням права на захист ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

Допитаний судом, свідок ОСОБА_9 відмітив, що працює у адвокатському об`єднанні «Юр Імекс», яке здійснює юридичне обслуговування ТОВ «М.С.Л.». Було повідомлення останніх, що під їх брендом в м. Києві використовується ряд приміщень і слід реагувати згідно законодавства. Мав місце договір між «М.С.Л.» та ОСОБА_10 , та було укладено договір передоручення згідно якого ОСОБА_11 став розповсюджувачем державних лотерей, тобто працював в правовому полі. Пізніше договори було розірвано і з цього приводу ОСОБА_12 направлявся лист, проте чи він його отримував, не відомо. Хто перевіряв МАФ по вул. Інженерна,1, йому не знає. З приводу існування і встановлення програми «iConnect» нічого сказати не може, не бачив щоб займалися ігровим бізнесом.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що працював охоронцем в «М.С.Л.» державні лотереї. Бачив, що приїздив ОСОБА_11 , дивився на обстановку і покидав приміщення. З приводу встановлення та дії ігрових програм йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що працював в залі де продавалися лотереї державні «М.С.Л.», ніяких ігрових автоматів не було. ОСОБА_15 обілечували по касовому апарату. Усе проводилося офіційно. Працював по трудовому договору. ОСОБА_16 бачив де кілька разів, той запитував як справи. Зарплату отримував від працівниці по імені ОСОБА_17 .

Суд відмічає, що показання свідків допитаних в судовому засіданні, зважаючи на вищезазначені обставини очевидного та грубого порушення права на захист обвинуваченого та визнання частини здобутих доказів, на яких фактично ґрунтувалося обвинувачення, недопустимими, самі по собі та в сукупності не є доказами винності обвинуваченого у вчиненні злочину, в якому йому пред`явлено обвинувачення, а лише є свідченням його підприємницької діяльності, а тому суд не можу покласти їх в основу визнання винуватості обвинуваченого, за відсутності інших доказів.

Інших достатніх та переконливих доказів, які би поза розумним сумнівом підтверджували винність обвинуваченого, досліджені та долучені матеріали не містять, а додаткових прокурором не надано.

Враховуючи викладене, а також, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, вчинене обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленному обвинуваченні за ч.1 ст. 203-2 КК України та його виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, вчинене обвинуваченим.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1