Ухвала
Іменем України
15 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 545/1842/15-к

провадження № 51-322 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року,

встановила:

ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001197, за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною 2 статті 342, частиною 2 статті 345 КК України, ОСОБА_6 за частиною 2 статті 342 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року потерпілому ОСОБА_4 повернуто його апеляційну скаргу на вказану ухвалу районного суду, оскільки ним пропущений строк на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що він посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що мали прояв у незаконності повернення йому апеляційної скарги з підстав пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог частин 2, 5 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України, а також до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_4 не дотримався.

Так, з касаційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що він припустився суперечностей у ній, оскільки подає її на ухвалу суду апеляційної інстанції та ставить вимогу про її скасування, тоді як наводить доводи на обґрунтування незаконності і ухвали суду першої інстанції.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження та з підставами, що визначені у статті 438 КПК України.

Разом з цим, ОСОБА_4 не долучено копію оскаржуваної ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року, незгоду з якою ним також висловлюється у касаційній скарзі.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив свій процесуальний статус особи, як позивач, в той час, коли повернення апеляційної скарги (за змістом ухвали суду апеляційної інстанції) відбувалося потерпілому.

Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу ОСОБА_4 наухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3