АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене 11.02.2017 року в приміщенні палати №1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві майно, а саме: медичну документацію на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про надання медичних послуг від 10.02.2017/01, стаціонарний журнал обліку пацієнтів; дефіблятор «ДКИ Н 02», шість використаних ампул від медичних препаратів, медичні картки стаціонарно хворого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результати медичних досліджень, первинний огляд анестезіолога, перелік медичних препаратів, лист призначення, результати ультразвукового дослідження, опитувана анкета, анкета про стан здоров`я, інформована згода на обробку персональних даних, кардіограма, інформована згода на проведення операції.
Справа № 11-сс/796/4075/2017
Категорія: ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 , 27.07.2017 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, в якій просить скасувати цю ухвалу і постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без участі в судовому засіданні прокурора, копію оскаржуваної ухвали прокурор отримав під розписку в канцелярії суду лише 26.07.2017 року.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що слідчий суддя при розгляді клопотання дійшов хибного висновку про відсутність будь-яких документів, які б свідчили про те, що вилучене у клініці пластичної хірургії «Visit Cosmetik» майно є речовим доказом, а медичні препарати та обладнання використовувалось під час лікування ОСОБА_8 , при цьому не звернувши належної уваги на наявність у доданих до клопотання документах копії постанови слідчого від 13.02.2017 року про визнання вищезазначеного тимчасово вилученого майна речовими доказами.
Також звертає увагу на те, що посилання в оскаржуваній ухвалі на відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту об`єкту нерухомості є безпідставним, оскільки клопотання слідчого стосується лише арешту на тимчасово вилучені медичні документи і речі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 14.02.2017 року без участі в судовому засіданні прокурора, який копію оскаржуваної ухвали отримав 26.07.2017 року і даний факт підтверджується матеріалами провадження, 27.07.2017 року, тобто в межах визначених законом п`ятиденного строку, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва. За таких обставин строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Органом досудового розслідування зазначено, що 11.02.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. у приміщенні пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві внаслідок неналежного виконання її медичними працівниками своїх професійних обов`язків, настала смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.02.2017 року в ході огляду місця події в приміщенні палати № 1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві було вилучено майно, а саме: медичну документацію на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про надання медичних послуг від 10.02.2017/01, стаціонарний журнал обліку пацієнтів; дефіблятор «ДКИ Н 02», шість використаних ампул від медичних препаратів, медичні картки стаціонарно хворого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результати медичних досліджень, первинний огляд анестезіолога, перелік медичних препаратів, лист призначення, результати ультразвукового дослідження, опитувана анкета, анкета про стан здоров`я, інформована згода на обробку персональних даних, кардіограма, інформована згода на проведення операції.
14.02.2017 року старший слідчий СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 11.02.2017 року в ході проведення огляду місця події в приміщенні палати №1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві.
14.02.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що слідчим не надано до клопотання будь-якого документу, який би свідчив, що вказані медичні документи та препарати є речовими доказами, а медичні препарати та обладнання використовувалось під час лікування ОСОБА_8 , як зазначено у клопотанні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя, відмовив у накладенні арешту на майно, вилучене під час огляду місця події, посилаючись на позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року. Згідно вказаної позиції, щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинувачуваними, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Разом з тим, таке посилання не може мати місце під час розгляду даного клопотання, оскільки слідчим ініційовано накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
За таких обставин, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Крім цього в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на відсутність будь-якого документу, що свідчить, що вказані медичні документи та препарати є речовими доказами.
З даного приводу колегія суддів звертає увагу, що наявність постанови слідчого про визнання предметів та документів, вилучених під час проведення обшуку чи огляду речовими доказами у кримінальному провадженні, не встановлює обов`язок слідчого судді або суду у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів. Враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому згідно вказаної норми закону, висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання об`єктів вказаного майна речовими доказами.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про задоволення клопотання слідчого.
До такого висновку колегія суддів приходить з огляду і на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищенаведених предметів та документів, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене 11.02.2017 року в приміщенні палати №1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене 11.02.2017 року в приміщенні палати №1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві майно задовольнити.
Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 11.02.2017 року в приміщенні палати №1 клініки пластичної хірургії «Visit Cosmetik», розташованої за адресою: вул. Анрі Барбюса, буд. № 48 в місті Києві майно, а саме: медичну документацію на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про надання медичних послуг від 10.02.2017/01, стаціонарний журнал обліку пацієнтів; дефіблятор «ДКИ Н 02», шість використаних ампул від медичних препаратів, медичні картки стаціонарно хворого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результати медичних досліджень, первинний огляд анестезіолога, перелік медичних препаратів, лист призначення, результати ультразвукового дослідження, опитувана анкета, анкета про стан здоров`я, інформована згода на обробку персональних даних, кардіограма, інформована згода на проведення операції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3