Справа № 497/144/18 Провадження № 1-кп/497/48/18
УХВАЛА
18.04.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, фізичної особи підприємця, болгарина за національністю, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, фізичної особи підприємця, болгарина за національністю, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

На розгляді Болградського районного суду Одеської області перебуває вказане кримінальне провадження, обвинувальний акт по якому надійшов 24.01.2018 року.
Ухвалою суду від 30.01.2018 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового розгляду на 08.02.2018 року.
Прокурор у підготовчому засіданні зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України та у зв`язку з цим вважає, що кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисник - адвокат ОСОБА_8 , заперечують проти призначення обвинувального акту до судового розгляду у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України, так як містить в собі лише перелік обставин при яких було, на думку обвинувачення, скоєно кримінальне правопорушення, та які встановлені органами досудового слідства, а також зі змісту обвинувального акту в частині як викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, так і в частині пред`явленого обвинувачення значиться, що « ОСОБА_10 і ОСОБА_9 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівникам поліції, нанесли їм удари ногами і руками по різним частинам тіла, голови і обличчя, заподіявши тим самим легкі тілесні ушкодження», як того вимагає ст.291 КПК України. Також просять суд звернути увагу, на те що потерпілих четверо осіб, а обвинувачених двоє, а в обвинувальному акті не конкретизовано, хто саме із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 чи ОСОБА_13 , і кому саме із потерпілих наносили удари. Тобто, які удари наносив ОСОБА_14 , руками чи ногами, по яких частинах тіла, у якій кількості, у якій послідовності, та конкретно кому саме з чотирьох потерпілих. Аналогічно, не встановлено і які саме удари наносив ОСОБА_15 . Окрім цього обвинувальний акт був вручений обвинуваченим слідчим ОСОБА_16 , а ні прокурором ОСОБА_17 . Тому вони просять суд повернути обвинувальний акт прокуророві.
Також, прокурором заявлено клопотання про виклик і допит свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, щодо якого не заперечували обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисник.
Інших клопотань до суду не надходило.
Суд, заслухавши думки усіх учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до змісту обвинувального акту, порядку його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього, передбачені ст. 291 КПК України.
Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не відповідає вимогам даної норми.
Приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Статтею 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як передбачено ст.91 ч.1 п.1 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Разом з цим, зі змісту обвинувального акту в частині викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вбачається, що «29.10.2017 року приблизно о 22:25 годині, ОСОБА_10 разом зі своїм братом ОСОБА_9 , перебваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з умислом, спрямованим на порушення нормальної роботи працівників правоохоронних органів, біля автобусної зупинки с.Городнє на автодорозі Т-16-32, під приводом незаконного здійснення патрулювання в с.Городнє, вступили у словесну перепалку з нарядом ГРПП Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області у складі начальника сектору ОСОБА_4 , інспектора ОСОБА_6 , інспектора ОСОБА_5 , поліцейського ОСОБА_7 , які на службовому автомобілі згідно плану-завданню проводили патрулювання. На законні вимоги зазначених працівників поліції представитися, пред`явити документи на керовані ними автомобілі і на право керувати транспортними засобами, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , відмовилися, виражаючись у їхню адресу образливими, нецензурними словами, при цьому неодноразово шарпали за формений одяг працівників поліції. На неодноразові попередження правоохоронців припинити чинити опір їх законним вимогам, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не реагували, в результаті чого в процесі присікання протиправних дій останнього, по відношенню до ОСОБА_10 інспектором поліції ОСОБА_6 було застосовано прийом рукопашного бою «загин руки за спину» і переведений ним у лежаче положення. Побачивши це, ОСОБА_9 продовжуючи чинити опір працівникам поліції, підійшов до інспектора поліції ОСОБА_6 , якого руками за формений одяг та відтягнув від ОСОБА_10 . Надалі, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівникам поліції, нанесли їм удари ногами і руками по різним частинам тіла, голови і обличчя, заподіявши тим самим: - потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі в ділянці чола ліворуч на межі росту волосся, синця на передній поверхні лівого коліна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; - потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на спині в ділянці попереку праворуч, синця у верхній третині лівого стегна по зовнішній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця на спині в ділянці лівої лопатки в нижній частині, синця на передній поверхні лівого коліна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; - потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кістки спини носа без зміщення, синця на обличчі в лівій вуличній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.».
В частині викладу формулювання обвинувачення як відносно ОСОБА_10 так і відносно ОСОБА_9 вказано аналогічну інформацію.
Таким чином, слушними є твердження обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисника ОСОБА_8 про відсутність фактичних обставин, а саме в обвинувальному акті не конкретизовано, хто саме із обвинувачених і кому саме з потерпілих наносили удари, скільки таких ударів, і яка конкретно їх локалізація.
В зв`язку з цим слідує, що органом досудового розслідування не конкретизовано суть обвинувачення, не зазначено ким з обвинувачених наносилися удари потерпілим, яким чином (способом) наносилися удари, кому саме з потерпілих кожний з обвинувачених наносив удари, скільки таких ударів, і в які саме частини тіла.
З огляду на зазначені вимоги закону пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним за змістом та має містити всі обставини вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, а саме час, місце та інші обставини його вчинення.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Відсутність конкретного обвинувачення має суттєвий вплив на право обвинуваченого мати повну вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення з тим щоб максимально реалізувати своє право на захист та підготуватися до нього.
У рішеннях Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, у справах «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року, «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року, констатовано, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаних осіб.
При цьому Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, про що було звернуто увагу в постанові ВСУ № 5-328кс16 від 24.11.2016.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не може бути призначений до розгляду в зв`язку з відсутністю фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , та відповідно відсутність чіткого формулювання обвинувачення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що порушує право обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення.
Згідно положень ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається …розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта … і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Статтею 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта … до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику ...
В підготовчому судовому засіданні було встановлено, що даний обвинувальний акт і реєстр матеріалів було фактично вручено обом обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , та їхньому захиснику ОСОБА_8 слідчим ОСОБА_16 , а ні заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_17 , як то зазначено у розписках, тобто не відповідає дійсності, та є грубим порушенням вимог ст.293 КПК України, яка зобов`язує саме прокурора надати під розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному.
Дані твердження обвинувачених та їх захисника ні яким чином не було спростовано присутнім в судовому засіданні прокурором.
Виходячи з наведеного та враховуючи що зазначені порушення кримінального процесуального закону позбавляють суд зберегти об`єктивність та неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та приходить до висновку, що без усунення виявлених недоліків не може бути призначений до судового розгляду і в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню.
В зв`язку з тим, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору, то його клопотання про виклик до суду певних осіб для допиту підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314, 395 КПК України, суд
Клопотання прокурора про виклик до суду певних осіб для допиту залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя ОСОБА_1