Дата документу Справа № 314/1341/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/1341/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1414/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження з поданням начальника ДУ «Вільнянська виправна колонія №20», яке погоджене з головою спостережної комісії Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області, щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Вільнянська виправна колонія №20» щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання у виді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що він довів своє виправлення, оскільки протягом 2016 2017 років він не працював, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 скасувати, подання начальника ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)» задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком суду. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки засуджений ОСОБА_6 з самого початку відбування покарання на добровільних засадах залучений до праці різноробочим при господарському подвір`ї колонії та їдальні; всіляко допомагає колонії в побуті та іншому; має два заохочення за сумлінне ставлення до праці. На думку апелянта, праця, як доказ постановлення засудженого на шлях виправлення, полягає не тільки в офіційному працевлаштуванні на виробництві, але і в залученні засудженого на добровільних засадах до робіт по забезпеченню нормальної діяльності колонії. Також апелянт зазначає, що засуджений ОСОБА_6 позитивно характеризується адміністрацією колонії, за весь час відбування покарання не має жодного стягнення, став на шлях виправлення.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області від ДУ «Вільнянська виправна колонії (№20)» надійшло клопотання, погоджене з спостережною комісією при Вільнянській районній державній адміністрації Запорізької області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вказаній установі з 08 січня 2016 року.

У подані зазначено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має, 1 раз заохочувався правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС, використовується різноробочим в їдальні установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, у зв`язку з чим адміністрація колонії вважає, що засуджений став на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник виправної колонії та засуджений ОСОБА_6 підтримали подання і просили його задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката і вважав, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення подання ДУ «Вільнянська виправна колонії (№20)» про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2016 року вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 змінено, та покарання знижено до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року у строк покарання ОСОБА_6 зараховано період попереднього його ув`язнення з 26 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 з 08 січня 2016 року відбуває покарання у ДУ «Вільнянська виправна колонії (№20)».

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , останній, за час відбування покарання має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має.

Працевлаштований засуджений ОСОБА_6 був лише протягом травня 2016 року, що підтверджується довідкою установи (а.с.9). Залучався до робіт по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Крім того, 15 серпня 2016 року комісією установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосування ст.101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

16 грудня 2016 року комісією установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосування ст.82 КК України по його заяві.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наявні в матеріалах провадження відомості не можуть свідчити про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання ДУ «Вільнянська виправна колонія №20» про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 та вважає, що останній не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Вільнянська виправна колонія №20» щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4