Номер провадження 11-кп/788/204/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИЛА:
03 жовтня 2017 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_7 , засуджений 14 березня 2016 року вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області за ч.3 ст. 406 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

25 жовтня 2017 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, оскільки відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, яких засуджено за злочин, зокрема передбачений ч. 3 ст. 406 КК України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку та з огляду на його необґрунтованість та незаконність, просив колегію суддів його змінити та застосувати відносно нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування своїх вимог апелянт наголосив на неврахуванні судом при винесенні рішення його соціального та матеріального стану, його особистість та соціальне положення. Зокрема, те, що на його утриманні перебуває дитина з інвалідністю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що він має статус учасника бойових дій і ветерана війни, так як майже рік перебував в зоні антитерористичної операції.

Крім цього, апелянт висловлює свою незгоду і з судовим рішенням, яким він засуджений до відбування покарання, вважає його незаконним та жорстким. Вважає, що суд при винесенні відносно нього вироку безпідставно не врахував те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, мав намір та бажання примиритися з потерпілим, а тому суд, призначивши йому покарання, невиправдано не звільнив його від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 на їх підтримку, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та застосувати відносно нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році», думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, просив залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з п. е) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб яких засуджено за злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини), зокрема до осіб які вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 406 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений 14 березня 2016 року вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 406 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вказане покарання відбуває в ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вказаним Законом встановлено пряму заборону щодо застосування амністії стосовно осіб, які вчинили злочин проти встановленого порядку несення військової служби, між іншими, передбачений і ч.3 ст. 406 КК України злочин.

Щодо викладених в апеляційній скарзі тверджень засудженого ОСОБА_7 про неврахування судом першої інстанції наявність на його утриманні хворого сина та його статусів учасника бойових дій і ветерана війни, то з ними колегія суддів погодитись не може, оскільки обставина наявності у засудженого дитини виступала предметом дослідження суду першої інстанції, про що свідчить як журнал судового засідання так і сам зміст оскаржуваного судового рішення, однак вона, разом і з його військовими статусами, не може виступити підставою для задоволення його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 406 КК України, який відноситься до категорії військових злочинів, у зв`язку з чим, п. «е» ст. 9 вказаного Закону встановлює пряму заборону у його застосуванні відносно осіб які вчинили даний злочин.

Також, слід визнати безпідставними і доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині незаконності та суворості винесеного відносно нього вироку суду, за яким він був визнаний винним та засуджений за вчинення передбаченого ч.3 ст. 406 КК України злочину, оскільки вони не мають жодного відношення до оскаржуваної ним ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та не впливають на її законність, а тому фактична незгода засудженого ОСОБА_7 із вироком суду не може виступати підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ним ухвали.

Враховуючи викладене, порушень матеріального та процесуального права допущених суддею під час розгляду клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 році», на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Прийняте рішення повністю відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованим і мотивованим, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», залишити без зімни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4