Номер провадження: 11-кп/785/1024/17
Номер справи місцевого суду: 521/8746/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволено,

В С Т А Н О В И Л А :

З клопотання вбачається, що ОСОБА_7 відбуває міру покарання в ДУ «Одеська виправна колонія» №14. Він відбув 2/3 строку призначеного покарання, своєю поведінкою і відношенням до праці він довів своє виправлення. Проте в теперішній час він не працює в звязку із наявністю декількох тяжких хвороб. Під час відбуття покарання він повністю усвідомив вчинений ним злочин та зобов`язується в подальшому не порушувати Закон.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор просив суд відмовити в задоволенні клопотання та вважав що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки під час відбуття покарання засуджений мав ряд стягнень та не був залучений до праці.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого відмовити. Судом не вірно надано оцінку сумлінній поведінці засудженого, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання не мав жодного заохочення та навпаки тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 10.04.2015 року оголошено догану за зберігання заборонених предметів; 27.11.2015 року оголошено догану за зберігання заборонених предметів; 27.11.2015 року оголошено сувору догану за зберігання заборонених предметів. Згідно характеристики на ОСОБА_7 , засуджений не займається самовихованням, допускає конфліктні ситуації, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу та виховних заходів, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, не приймає участі у роботі соціальних організацій. Під час відбування покарання ОСОБА_7 не довів своє виправлення через сумлінне ставлення до праці, по прибуття до ДУ №14 20.03.2015 року та по теперішній час не був працевлаштований на виробництві установи. Відсутні дані про залучення до робіт по створенню належних санітарно-побутових умов та благоустрою території установи. Висновки суду про те, що засуджений довів своє виправлення є хибними. Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є не обґрунтованим, передчасним та суперечить меті покарання, передбаченого ч.2 ст. 50 КК України.

Заслухавши доповідача, який оголосив доводи апеляційної скарги, прокурора, якій вважав, що апеляційну скаргу слід задовольнити, засудженого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно ст. 81 КК України, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше 2/3 призначеного покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно наданих до суду матеріалів, ОСОБА_7 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки за вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до даних виправної колонії обвинувачений на час розгляду клопотання відбув 2/3 призначеного покарання.

Таким чином, суд визнає, що до ОСОБА_7 може бути застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання за критерієм строку фактично відбутого покарання.

Іншими критеріями для застосування умовно-дострокового покарання, зазначеним у ст. 81 КК України, є сумлінна поведінка і ставлення до праці засудженого при відбутті покарання.

Оцінюючи поведінку засудженого під час відбуття покарання, суд не знаходить підстав для висновків про те, що поведінка засудженого може бути визнана не належною.

Так, дійсно, під час відбування покарання протягом 2015 року, ОСОБА_7 , мав три стягнення (з них 2 за один день) за зберігання мобільного телефону. Разом з тим, з вказаного періоду, по день подання засудженим клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, що свідчить про позитивну динаміку в його поведінці та прагнення до кращої поведінки.

З огляду на нові положення КВК України, які покращують права засуджених осіб і усувають караність діяння, суд вважає, що вчинені під час відбування ОСОБА_7 покарання дії є малозначними і такими, що не мають будь-яких наслідків в теперішній час.

Що стосується оцінки ставлення засудженого до праці, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.

Таким чином, законодавець визначає суспільно корисну працю у місцях і на роботах як право, а не обов`язок засудженого, приділяючи увагу вік засудженого та його стан здоров`я.

Як вбачається з наданої до суду медичної довідки, ОСОБА_7 хворіє рядом тяжких хронічних захворювань, які на його думку перешкоджають йому працювати на виробництві.

З огляду на цю обставину, суд вважає неможливим сприймати невлаштованість ОСОБА_7 на виробництві, як перешкоду для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки така невлаштованість на роботі не викликана його небажанням працювати, а викликана виключно станом його здоров`я.
З урахуванням вкладеного, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення засудженого ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Також перевіряючи доводи скарги про те, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є не обґрунтованим, передчасним та суперечить меті покарання, знайшло свого підтвердження , так як вчинені під час відбування ОСОБА_7 покарання дії є значними і такими, що мають будь-які наслідкі в теперішній час. Тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 10.04.2015 року оголошено догану за зберігання заборонених предметів; 27.11.2015 року оголошено догану за зберігання заборонених предметів; 27.11.2015 року оголошено сувору догану за зберігання заборонених предметів. Згідно характеристики на ОСОБА_7 , засуджений не займається самовихованням, допускає конфліктні ситуації, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу та виховних заходів, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, не приймає участі у роботі соціальних організацій. Під час відбування покарання ОСОБА_7 не довів своє виправлення через сумлінне ставлення до праці, по прибуття до ДУ №14 20.03.2015 року та по теперішній час не був працевлаштований на виробництві установи, тому колегія судді вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню.

Посилання судді районного суду на нові вимоги КВК при прийнятті рішення, не можуть бути зараховані з урахуванням того, що основною метою дострокового звільнення є бажання встати на шлях виправлення, чого засуджений не довів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволено скасувати.

Винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2