Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9999/17
Провадження № 1-кп/758/608/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/608/17, справа №758/9999/17, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0002635 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, працює охоронцем ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 29 січня 2000 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186; 75; 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки:
-15 липня 2002 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185; ст.71 до 5 років позбавлення волі. Звільнений 01 лютого 2006 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 21 день;
- 03 листопада 2006 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185; ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 28 травня 2008 року по відбуттю строку покарання;
- 21 грудня 2010 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186; ч.2 ст.185; ч.1 ст.121; ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 03 липня 2015 року на 1 рік 1 місяць 22 дні,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
16 червня 2017 року, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_3 перебував на перехресті вулиці Сагайдачного та вулиці Ігорівської в місті Києві, де помітив припаркований біля кафе автомобіль «Нопсіа СЯУ», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , поряд з яким знаходився потерпілий ОСОБА_8 , в задній кишені штанів якого знаходився гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 331 гривня і чотири банківські картки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять. В цей момент у ОСОБА_3 з корисливих мотивів виник злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме гаманця, в якому знаходились грошові кошти в сумі 331 грн і чотири банківські картки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 , близько 22 години, підійшов до потерпілого зі спини та вихватив із задньої кишені штанів потерпілого гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 331 грн і чотири банківські картки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, чим відкрито заволодів майном потерпілого.
В подальшому, розуміючи, що його дії помічені потерпілим, ОСОБА_3 почав тікати з місця вчинення злочину. При цьому потерпілий ОСОБА_8 поставив словесну вимогу останньому припинити злочинні дії та повернути майно, однак, ОСОБА_3 , ігноруючи вимогу потерпілого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, прискорив свій рух та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 331 грн.
04 жовтня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_5 , який згідно ч.4 ст.469 КПК України отримав від потерпілого письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин, а саме за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України ОСОБА_3 звільняється від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам і інтересам окремих осіб, коли вони дали письмову згоду прокурору на укладання угоди, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Потерпілий ОСОБА_8 дав письмову згоду прокурору на укладання такої угоди.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Оскільки речові докази, які були предметом злочину, підлягають поверненню потерпілому, відносно ОСОБА_3 спеціальна конфіскація передбачена ст.96-2 КК України не застосовується.
Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 04 жовтня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_3 встановити 3 роки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано потерпілому, залишити в його володінні як законного власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1