АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1540/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.1 ст.153 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/790/1540/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мечебилове Барвінківського району Харківської області, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-01.06.2012 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитом строком на 2 роки,
засуджено:
-за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-за ч.1 ст.153 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2012 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Як установив суд, 01 листопада 2012 року, приблизно о 08 год., ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_3 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс близько 15-20 ударів руками по голові та тулубу ОСОБА_10 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження та відкрито заволодів майном ОСОБА_10 : мобільним телефоном «НОКИА -5230», вартістю 560 гривень, картою пам`яті вартістю 40 гривень, курткою вартістю 600 гривень, светром вартістю 135 грн., брюками вартістю 285 гривень, кросівками вартістю 285 гривень, а всього на загальну суму, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №125 від 14.11.2012 року - 1905 грн., після чого викраденим майном розпорядився на свій розсуд.
Того ж дня, приблизно о 08 год. 10 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у вказаній квартирі, діючи навмисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосувавши насильство до ОСОБА_11 , насильницьким шляхом задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, вступивши з ним в орогенітельний контакт без згоди останнього, тим самим зазіхнув на його статеву свободу і статеву недоторканність.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що судом не була дана оцінка:
- показанням потерпілого про те, що потерпілий сам перебував у стані алкогольного сп`яніння і з заявою про вчинений щодо нього злочин, передбачений ч.1 ст.153 КК України, звернувся лише через чотири дні 05 листопада 2012 року. Будь-яких інших доказів про вчинення цього злочину, крім заяви потерпілого та його свідчень, матеріали провадження не містять;
- показанням свідка ОСОБА_12 про те, що обвинувачений запропонував йому придбати телефон, однак він не пам`ятає хто конкретно передав йому мобільний телефон;
- показанням свідка ОСОБА_13 , які не підтверджують факт вчинення злочинів обвинуваченим. Указав, що при повторному судовому розгляді судом не в повному обсязі були виконані вказівки суду апеляційної інстанції, оскільки був допитаний лише потерпілий ОСОБА_10 , який не зміг конкретизувати дії обвинуваченого та обмежився лише загальними показаннями. Вважає, що оскільки прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_14 і остання не була допитана у судовому засіданні, надані нею свідчення на досудовому розслідуванні не можуть братися судом до уваги. Просить вирок скасувати та закрити щодо нього кримінальне провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним відкритого викрадення належного ОСОБА_10 майна, а також задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням до ОСОБА_10 фізичного насильства за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186, ч.1 ст.153 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що 01 листопада 2012 року він познайомився з ОСОБА_14 , з якою прийшли у гості до квартири за місцем проживання його знайомого ОСОБА_13 , де знаходилися ОСОБА_7 , та ще двоє незнайомих йому хлопців. Вони всі разом вживали спиртні напої, а коли він зібрався їхати додому, ОСОБА_7 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою та вимагати гроші на горілку. Оскільки він не погодився давати гроші, п`яний ОСОБА_7 , забрав у нього з кишені мобільний телефон, нанісши йому при цьому руками по голові та тулубу удари, від чого він на деякий час втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, ОСОБА_7 наказав йому роздягнутися, забрав його одежу, та застосував до нього сексуальне насильство - задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, вступивши проти його волі в орогенітальний контакт. Через деякий час він, ОСОБА_10 , втік з квартири та звернувся до міліції.
Показання потерпілого ОСОБА_10 про вчинення щодо нього злочинних дій обвинуваченим ОСОБА_15 , підтверджуються даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 05.11.2012 року, проведеному за участі потерпілого (т.1 а.с.41-46).
Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілого ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження не містять.
Доводи скарги обвинуваченого про те, що під час допиту у суді першої інстанції потерпілий не конкретизував його, ОСОБА_7 , дії, а обмежився загальними показами, позбавлені підґрунтя.
Як вбачається із матеріалів провадження, зокрема технічного запису судового засідання, потерпілий ОСОБА_10 детально розповів про обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів щодо нього.
Факт вчинення ОСОБА_7 відкритого викрадення належного потерпілому майна та задоволення обвинуваченим своєї статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням до потерпілого ОСОБА_10 фізичного насильства за обставин, як про це зазначив останній, підтверджуються належним чином дослідженими у суді показаннями свідка ОСОБА_14 , які містяться у протоколах її допиту, очних ставок та відтворення обстановки та обставин події за її участі, під час яких свідок указала на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила ці злочини.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що надані на досудовому розслідуванні показання свідка ОСОБА_14 не можуть братися судом до уваги, оскільки остання не була допитана у судовому засіданні, то вони є безпідставними.
Відповідно до приписів п.8 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року допустимість доказів, отриманих до набрання чинності КПК України 2012 року визнається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Як слідує із матеріалів провадження, показання свідка ОСОБА_14 , які містяться у протоколах її допиту, очних ставок та відтворення обстановки та обставин події за її участі, були отримані органами слідства у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.
Ураховуючи, що під час судового провадження встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_14 не виявилося можливим, суд прийняв рішення і дослідив вищенаведені допустимі докази безпосередньо у судовому засідання, що відповідає вимогам п.8 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року.
Свідок ОСОБА_13 , підтвердив у суді, що знаходячись у себе вдома у квартирі АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і знайомою жінкою останнього, вони всі разом вживали спиртні напої. Згодом він, ОСОБА_13 , пішов спати в іншу кімнату, а обвинувачений, потерпілий та його подруга залишились розпивати спиртні напої, під час чого між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка, але з якого приводу, він не знає, оскільки заснув.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що у квартирі ОСОБА_13 він придбав у свого знайомого ОСОБА_7 мобільний телефон. Оскільки телефон виявися несправним, тому він приніс його до квартири ОСОБА_13 щоб віддати ОСОБА_7 . Однак останнього не виявилося на місті їх попередньої зустрічі, тому він залишив телефон сусіду ОСОБА_13 .

За таких обставин, доводи скарги про те, що показання свідка ОСОБА_12 не підтверджують показання потерпілого, оскільки свідок не пам`ятає, хто саме віддав йому телефон, є необґрунтованими.
Об`єктивність показань потерпілого ОСОБА_10 про обставини, за яких ОСОБА_7 вчинив щодо нього кримінальні правопорушення, підтверджується також даними:
-протоколу огляду від 01.11.2012 року, під час проведення якого у громадянина ОСОБА_16 було вилучено належний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон Nokia 5230 imei НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору без видимих пошкоджень (т.1 а.с.23);
-протоколу огляду місця події від 02.11.2012 року, згідно яким у квартирі АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено кросівки білого кольору, спортивні брюки чорного кольору, спортивна кофта з логотипом «addidas», належні потерпілому ОСОБА_10 (т.1 а.с.20);
-протоколу огляду від 05.11.2012 року вищевказаних предметів (т.1 а.с.31-34);
-протоколу відтворення обстановки та обставин події від 09.11.2012 року за участю ОСОБА_7 , під якого обвинувачений підтвердив факт застосування ним до потерпілого ОСОБА_10 фізичного насильства та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (т.1 а.с.70-72).
Згідно висновків судово-медичного експерта, у гр-на ОСОБА_10 мають місце легкі тілесні ушкодження у вигляді сінців та саднин на голові, синців на шиї та тулубі, які утворились від дії тупих твердих предметів та могли бути спричинені за обставин і у строк, зазначений ОСОБА_10 (т.1 а.с.24-26).
Вартість викраденого ОСОБА_7 належного потерпілому ОСОБА_10 майна, як про це зазначено у вироку, підтверджено висновками судово-товарознавчої експертизи від 14.11.2012 року (т.1 а.с.30).

Таким чином, дослідивши та давши оцінку всім зібраним у справі належним та допустимим доказам, у їх сукупності, які безперечно викривають обвинуваченого у грабежі та насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цих злочинів і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186, ч.1 ст.153 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено у скарзі обвинуваченого, підстав не має.

Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, неповноту судового розгляду, не встановлено.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що потерпілий звернувся із заявою про вчинений щодо нього злочин, передбачений ч.1 ст.153 КК України, лише через чотири дні після його вчинення, то ця обставина, з огляду на сукупність наведених у вироку доказів, не спростовує правильності висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним цього злочину.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин справи та особи обвинуваченого, а тому колегія суддів вважає його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: