ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2412/17
провадження № 1-кп/753/500/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" листопада 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001715 від 22.12.2014 р. за звинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудність якого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.01.2017 р. визначена Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав думку прокурора щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 заявив мотивоване клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з мотивів невідповідності його вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання захисників та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинувачених на цій стадії кримінального процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні закінченого злочину з матеріальним складом. У зв`язку з цим при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України відсутнє зазначення місця вчинення закінченого складу кримінального правопорушення, тобто місця незаконного обернення чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища. Зокрема, при викладі фактичних обставин прокурором зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 заволодів грошовими коштами ПАТ «Аграрний фонд» на загальну суму грн., перебуваючи в своєму кабінеті за адресу м. Київ, вул. Інститутська, 9 (Печерський район м. Києва), одночасно обвинувачений ОСОБА_10 заволодів грошовими коштами ПАТ «Аграрний фонд» на загальну суму 2069 194 000 грн, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1 (Шевченківський район м. Києва), одночасно голова правління АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_11 заволодів тими ж коштами, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 41 (Святошинський район м. Києва). Відсутність зазначення в обвинувальному акті конкретного місця вчинення закінченого злочину унеможливлює визначення територіальної підсудності кримінального провадження відповідно до вимог ст. 32 КПК України.

Крім того, заслуговують на увагу посилання сторони захисту також на невизначеність в обвинувальному акті щодо предмету інкримінованого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. Так на арк. 11,41,71 обвинувального акту зазначено, що у групи осіб виник умисел на заволодіння державним майном в особливо великих розмірах. Далі зазначено, що співучасниками злочину розроблено та сплановано схему заволодіння чужим майном, а саме коштами ПАТ «Аграрний фонд». Далі на арк. 12,42,72 обвинувального акту йде мова про незаконне заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах. На арк. 17,47, 77 вказано «з метою заволодіння державними коштами». Одночасно з цим в обвинувальному акті в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення вказано, що предметом кримінального правопорушення ,передбаченого ч.5 ст. 191 КК України є кошти ПАТ «Аграрний фонд», тобто майно, яке належить на праві приватної власності юридичній особі.

Крім того, всупереч п. 2 ч.1 ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відсутні відомості щодо мотиву і мети вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Також судом приймаються до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо непослідовного викладення фактичних обставин. Зокрема в обвинувальному акті зазначено, що голова правління АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_11 , вчиняючи заволодіння грошовими коштами, діяв під контролем Національного банку, але всупереч вказівок останнього (арк. 94 обвинувального акту). На арк. 11 обвинувального акту прокурор зазначає, що час та місце виникнення умислу на заволодіння грошовими коштами ПАТ «Аграрний фонд», а також коло осіб, у яких цей умисел виник, досудовим слідством не встановлено. Зазначено, що цими невстановленими особами, які є співучасниками розроблений злочинний план, який потребував залучення керівництва Національного банку України та ПАТ «Аграрний фонд» для сприяння злочину (арк. 12). Виходячи з цього та подальшого викладу обставин в обвинувальному акті виникає сумнів у відповідності правової кваліфікації обвинувачених вимогам ст. 29 КК України.

Крім того, слушними та такими, що заслуговують на увагу колегія суддів вважає посилання сторони захисту на факт порушення презумпції невинуватості при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 інкримінованого злочину, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасники зазначені інші конкретні особи, а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не є обвинуваченими в цьому провадженні та позбавленні права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цих осіб на захист. Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, який забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001715 від 22.12.2014 р. за звинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3