У Х В А Л А

20.04.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000134 від 04.04.2017, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радник юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000134 від 04.04.2017 року, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді директора Іршавської автомобільної школи ТСО України (далі по тексту Іршавської АШ ТСО України) 10.04.2017 року вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.
Так, директор Іршавської АШ ТСО України ОСОБА_3 , до якого одного дня в березні 2017 року звернувся ОСОБА_4 , з тим щоб пройти навчання на курсах по перепідготовці водіїв транспортних засобів категорії «С», вирішив використати дану ситуацію у власних корисливих інтересах, з метою особистого протиправного збагачення.

При цьому, в ході вказаної зустрічі із ОСОБА_4 , яка відбувалася в м. Іршава Закарпатської області, ОСОБА_3 висунув ОСОБА_4 вимогу, що за неправомірну вигоду в розмірі 700 доларів США він з використанням свого службового становища, як директор Іршавської АШ ТСО України, посприяє йому у оформленні документів про проходження в Іршавській АШ ТСО України навчання на курсах по перепідготовці водіїв транспортних засобів категорії «С», на що ОСОБА_4 вимушений був погодитись.

Далі, 10.04.2017 року об 11.10 год. ОСОБА_3 , знаходячись в коридорі біля свого робочого кабінету, який розташований на другому поверсі в адміністративній будівлі Іршавської АШ ТСО України, за адресою: м. Іршава, вул. Федорова, 31, Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого, протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_4 обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 700 доларів США, грошовими купюрами номіналом по 100 доларів США кожна серією та номером АВ01420642Р, КВ01168901L, HB80789957E, KK79402967C, KK10162072B, KG34821949A, HF09197512A, які були вручені ОСОБА_4 згідно протоколу від 06.04.2017 року, за оформлення у подальшому документів про проходження ОСОБА_4 в Іршавській АШ ТСО України навчання на курсах по перепідготовці водіїв транспортних засобів категорії «С».

10.04.2017 року об 11.17 год. ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході допиту підозрюваний ОСОБА_3 відмовився давати показання в порядку ст. 63 Конституції України.

11.04.2017 року об 10.20 год. ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, який згідно примітки до ст. 45 КК України відноситься до категорії корупційних.

Вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, слідчий підтверджує зібраними матеріалами досудового розслідування.

10.04.2017 року в ході обшуку в службовому кабінеті керівника відокремленого підрозділу громадської організації «Товариства Сприяння Обороні України (ТСО України)» в Закарпатській області ОСОБА_5 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 147, вилучено: грошові кошти в сумі 1700 доларів США, а саме 17 купюр номіналом по 100 доларів США серія та номер HС 69172763A, LF 22679989E, LB 11297351H, LB 11297352H, KJ 00524247A, KB 81967315J, FF54277863A, HB16162716, KF285573127C, AB 81069938T, CB 23974853F, HL97301875D, KB22935784M, KB22935879M, LC41673464A, LB11297353H, LB11297354H.

Слідчий зазначає у клопотанні, що походження вказаних грошових коштів необхідно перевірити слідчим шляхом, оскільки вони можуть бути предметом неправомірної вигоди, а тому відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України можуть бути предметом кримінального правопорушення. За таких обставин, у відповідності до ст. 98 КПК України, вказані грошові кошти будуть мати значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що за допомогою вилученого майна може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого та прокурора з приводу внесеного клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В судове засідання слідчий та власник майна не з`явилися, хоч належним чином повідомлялись про дату та час судового засідання, про причину неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000134 від 04.04.2017 року, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на на майно тимчасово вилучене в ході обшуку в службовому кабінеті керівника відокремленого підрозділу громадської організації «Товариства Сприяння Обороні України (ТСО України)» в Закарпатській області ОСОБА_5 за адресою: м.Ужгород, вул. Собранецька, 147, а саме: грошові кошти в сумі 1700 доларів США, 17 купюр номіналом по 100 доларів США серія та номер HС 69172763A, LF 22679989E, LB 11297351H, LB 11297352H, KJ 00524247A, KB 81967315J, FF54277863A, HB16162716, KF285573127C, AB 81069938T, CB 23974853F, HL97301875D, KB22935784M, KB22935879M, LC41673464A, LB11297353H, LB11297354H.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий в поданому клопотання вказує на те, що вилучені товарно-матеріальні цінності відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Разом з тим з досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні №0000134 від 04.04.2017 року підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України оголошена ОСОБА_3 , однак жодних належних доказів того, що до вказаного злочину є причетним ОСОБА_5 і вилучене під час обшуку у його кабінеті майно відповідає вимогам ст. 173 КПК України, враховуючи, що слідчим не наведено законних правових підстав для арешту вказаного майна; не наведено можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, відтак не доведено, що таке відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, відповідно відсутня правова підстава для арешту майна.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000134 від 04.04.2017 відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1