Справа № 157/2815/17
Провадження №1-кп/157/77/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000245 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Залав`є Млинівського району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, одруженої, непрацюючої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 13 липня 2017 року біля 20 години, знаходячись на території домогосподарства ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно дерев`яною палицею нанесла не менше одного удару по голові та тілу ОСОБА_5 , чим заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 діб.

Обвинувачена ОСОБА_7 винуватість в інкримінованому їй злочині визнала частково. Показала, що з потерпілою перебувають у неприязних відносинах тривалий час тому, що остання поширює неправдиві чутки про її дочку ОСОБА_9 . 13 липня 2017 року ОСОБА_9 перебувала в сусідки ОСОБА_8 , за якою вони здійснюють догляд. Через деякий час дочка повернулася додому та повідомила, що в будинку ОСОБА_8 розмовляла зі ОСОБА_5 , яка знову її образила. Оскільки таке відбувалося не вперше, вона вирішила з`ясувати стосунки з потерпілою, тому пішла в будинок ОСОБА_8 , де зустріла ОСОБА_5 . Під час суперечки з останньою вона вдарила її кілька разів дерев`яною палицею, однак винною себе не вважає, оскільки захищалася від ударів ОСОБА_5 . Цивільний позов визнає частково, вважає, що витрати на лікування потерпілої становлять у двічі меншу суму.

Попри часткове визнання обвинуваченою своєї вини у скоєному, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 13 липня 2017 року до неї прийшла дочка обвинуваченої ОСОБА_9 та сказала, що в неї зламався телефон. Потерпіла ОСОБА_5 сказала їй, щоб вона менше гуляла вечорами з хлопцями. Після того як ОСОБА_9 пішла до дому, прийшла обвинувачена, яка в сінях будинку почала сперечатись із потерпілою, після чого вони схопили одна одну за волосся. Вона зробила їм зауваження та намагалася розборонити. На деякий час бійка припинилася, обоє вийшли на вулицю, де продовжили сперечатися. Під час конфлікту ОСОБА_5 взяла лопату, а ОСОБА_7 кия та вдарила по лопатці, а потім можливо потерпілу по голові.

Показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно матері та чоловіка обвинуваченої, які вказали, що про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 дізналися пізніше, коли повернулися з м. Києва. Підтвердили, що між ними давно існують неприязні відносини тому, що потерпіла постійно обзиває дочку обвинуваченої ОСОБА_9 .

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_12 про те, що 13 липня 2017 року вона прийшла до ОСОБА_8 та поскаржилася, що в неї зламався телефон. Потерпіла ОСОБА_5 , яка там перебувала, безпричинно почала її обзивати. Після чого вона, образившись, пішла додому та розповіла все матері. Моменту суперечки вона не бачила.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що з обвинуваченою вони перебувають у неприязних відносинах. 13 липня 2017 року вона прийшла до ОСОБА_8 , принесла їй хліб. Там була дочка потерпілої, яка згодом пішла додому. Після неї прийшла обвинувачена та почала її бити. Після конфлікту вона викликала поліцію. Примиритися їм не вдалося. Наполягає на суворому покаранні.

Суд не знаходить підстав сумніватися в об`єктивності та правдивості показань вказаних вище свідків, тому вважає твердження обвинуваченої про те, що вона завдала ударів потерпілій виключно з метою самозахисту надуманими. Як пояснили свідки та визнала сама обвинувачена неприязні відносини з потерпілою в них тривають давно, а причиною чергової суперечки стало бажання обвинуваченої з`ясувати стосунки з потерпілою.

Винуватість обвинуваченої в заподіянні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні документами, зокрема, витягом з кримінального провадження № 0000245 (а.с. 77) та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 53), якими доводиться, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені обвинуваченою 13 липня 2017 року біля 21 год. на подвір`ї житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2017 року (а.с. 88-90), в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_5 з допомогою статиста відтворила механізм нанесення обвинуваченою ударів дерев`яною палицею по її голові та тілу.

Висновком судово-медичної експертизи № 104 від 14.07.2017 року (а.с. 85) та висновком додаткової судово-медичної експертизи № 117 від 18.08.2017 року (а.с. 86-87) підтверджено, що потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки волосяної частини голови та забійної гематоми правого плечового суглобу, які утворилися від дії тупого предмету (предметів), без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах вказаних в постанові, терміном утворення відповідають даним в медичній документації, кількістю ударів не менше одного. Судово-медичних даних, що вище перераховані ушкодження утворилися при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки волосяної частини голови та забійної гематоми правого плечового суглобу по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шести діб.

Суд визнає недопустимим та не бере до уваги як доказ при ухваленні вироку протокол проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченої ОСОБА_7 від 29 серпня 2017 року (а.с.91-93), оскільки даний доказ отриманий з порушенням вимог статей 104, 240 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні слідчий СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 підтвердив, що під час проведення даного слідчого експерименту та складення протоколу підозрювана ОСОБА_7 попросила провести слідчу дію без понятих, оскільки вона поспішала на автобус. Оскільки дільничні інспектори поліції довгий час не могли відшукати понятих, тому він вирішив піти назустріч підозрюваній та провів дану слідчу дію без їх участі.

Допитана в суді статист ОСОБА_14 також підтвердила, що окрім неї слідчого та ОСОБА_7 на місці проведення експерименту нікого не було.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , як і обставин, що його обтяжують, суд не вбачає.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винної, зокрема, її позитивну характеристику за місцем проживання, наявність у неї на утриманні трьох неповнолітніх дітей, те, що до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, суд вважає, що призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті, по якій вона притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Заявлений прокурором в інтересах держави в особі управління Державної казначейської служби України у Камінь-Каширському районі Волинської області цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 на суму 1915 грн. 62 коп. підлягає до повного задоволення. Наданими стороною обвинувачення документами доведено, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Камінь-Каширської центральної районної лікарні з 14 по 21 липня 2017 року. На лікування потерпілої ОСОБА_5 вказаним лікувальним закладом були затрачені кошти на суму 1915 грн. 62 коп. Тому суд вважає, що вказана сума коштів є обґрунтованою та підлягає стягненню з обвинуваченої як з винної особи на користь управління Державної казначейської служби України у Камінь-Каширському районі Волинської області.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Речові докази: плаття та куртку потерпілої ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, передати ОСОБА_5 .

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь управління Державної казначейської служби України у Камінь-Каширському районі Волинської області витрати, понесені Камінь-Каширською центральною районною лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_5 , в сумі 1915 (одна тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 62 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1