154/3178/17
1-кп/154/26/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000104 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ДПЗ Сивашський Генічеського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацію до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 20.05.2015 № 108 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду водія взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 15.03.2016 № 53, солдат ОСОБА_4 у період з 14.03.2016 по 21.03.2016 проходив лікування у військовому госпіталі АДРЕСА_2 (в/ч НОМЕР_2 ) та по завершенню лікування повинен був прибути до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , для проходження військової служби.

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08.00 год. 22.03.2016 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини -польова пошта НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_3 .

У період з 08.00 год. 22.03.2016 року по 08.00 год. 12.04.2016 року ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі, до пункту постійної дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин не з`являвся, а службовий час проводив на власний розсуд по місцю свого проживання в с. Жовтневе Генічеського району Херсонської області.

12.04.2016 року о 08.00 год. ОСОБА_4 повернувся у розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та продовжив проходити військову службу.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати та звільнити його від покарання на підставі акту амністії.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у нез"явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, його посередньої характеристики за місцем служби, його участі в антитерористичній операції, наявності на утримані трьох неповнолітніх дітей,суд вважає що необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо нього ст. 2 ЗУ "Про амністію у 2016 році" та звільнення його від відбування покарання, як особи, яка безпосередню брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Прокурор у судовому не заперечив щодо задоволення заяви та застосування до обвинуваченого ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 , до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті суверенітету і територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідною довідкою командира військової частини НОМЕР_1 та посвідченням учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у справі - не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1