У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, так як ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Так, прокурор вказує, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим зможуть уникати суду, продовжувати злочинну діяльність так як раніше судимі та впливати на свідків та потерпілих, що не допитані.

Сторона захисту заперечила проти указаного клопотання та просить змінити запобіжний захід ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки прокурором жодним чином не доведено, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати, стороною обвинувачення не своєчасно було вручено клопотання про продовження дії запобіжного заходу та до клопотання не надано жодних доказів, які б вказували на наявність ризиків на які посилається прокурор у своєму клопотанні. Крім того, прокурором не забезпечується явка свідків у судові засідання протягом тривалого часу, і свідки заявлені прокурором на досудовому слідстві жодним чином не вказували на обвинувачених, як на причетних до злочину осіб. Вважають, що прокурор з`являється до суду що 2 місяці лише з метою вирішення питання щодо продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, а свідків у судове засідання неодноразово не забезпечує.

Також обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що його оголошували у розшук, однак він не знав, що розшукується слідчим, оскільки судові повістки направлялися за місцем проживання бабусі, яка давно померла і за тією адресою він давно не мешкає, вину свою не визнає.

Суд заслухавши клопотання прокурора та сторони захисту, думки учасників процесу з указаних питань вважає за необхідне зазначити наступне.

Прокурор обґрунтовуючи наявність ризиків зазначав, що обвинувачені є раніше судимими, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, а тому зможуть уникати суду, продовжувати злочинну діяльність та впливати на свідків і потерпілих, і саме з цих підстав просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не може погодитися з доводами прокурора щодо обґрунтування продовження строку тримання під вартою тяжкістю злочинів в яких обвинувачують ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наявністю попередньої судимості, покарання за якою обвинувачені відбули, оскільки як зазначав у своїй практиці як Верховний суд України так і Європейський суд з прав людини дані обставини не можуть вважатися такими, що виправдовують обґрунтованість тримання особи під вартою. Підставою для виправдання необхідності тримання особи під вартою може бути лише наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд вважає, що прокурором не доведено будь-якими доказами, що свідчили б про існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та чинити тиск на свідків і потерпілих. Так, згідно заяв потерпілих вони просять проводити розгляд справи взагалі без їх участі, явку свідків прокурор не забезпечує, зокрема зазначаючи про те, що адреси місця проживання ряду свідків змінилися і не відомі прокуророві, а тих, яких просив допитати в режимі відеоконференції також не забезпечив. Крім того, у судовому засіданні прокурор заявив, що не готовий до дослідження доказів по справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобовя`заний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбаченіпунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першоїцієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що тяжкість покарання не може слугувати підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, молодий вік обвинувачених та міцність соціальних завязків, а саме наявність родини, постійного місця проживання, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обовязків.

Тому за таких обставин клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 201, 369, 372, ст. 350 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисників про зміну обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт поклавши на них обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають чи перебувають, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та заборонити обвинуваченим цілодобово залишати місце свого проживання: ОСОБА_11 АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали по 31 травня 2018 року включно.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з-під варти з зали суду негайно.

Ухвалу направити прокурору Звенигородської місцевої прокуратури для контролю, начальнику Черкаського слідчого ізолятора для виконання та начальнику Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для виконання в частині домашнього арешту та начальнику ГУНП у Одеській області для організації виконання в частині домашнього арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3