ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/829/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006234 від 07.06.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, Чорнухинського району с. Луговики, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.05.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016, у невстановлений слідством час ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 біля огородженої парканом земельної ділянки, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в сховище, вчиненого повторно, вирішив проникнути на огороджену парканом земельну ділянку та вчинити таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в сховище, вчиненого повторно, ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, переліз через паркан та проник на територію, де розташований приватний будинок АДРЕСА_3 . При цьому, ОСОБА_7 , виявив на даній ділянці чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: бетонозмішувач моделі «Altrad Liv MLZ 145 NG №B200901», 1 шт., вартістю 2400 гривень, одноколісної будівельно-садової тачки, 1 шт., 600 гривень, плетені крісла, 4 шт., вартістю 400 гривень, скляний круглий стіл, 1 шт., вартістю 400 гривень, а всього майна на загальну суму 3 800 гривень, яке ОСОБА_7 з метою подальшого таємного викрадення виніс за межі паркану земельної ділянки та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно в травні 2016 р. перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , переліз через паркан цього домоволодіння, де на території будинку виявив бетонозмішувач «Altrad», одноколісну будівельно-садову тачку, плетені крісла, скляний круглий стіл, які він в подальшому виніс за межі паркану, після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. Найменування та вартості викраденого майна обвинувачений в судовому засіданні не заперечував.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченому на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття,

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі- Постанова) - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Також суд враховує роз`яснення п. 4 ч.10 Постанови, згідно з якими- частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином, яка потерпілому відшкодована шляхом повернення викраденого майна, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2014 р. до покарання за новим вироком, яка відповідно до положень п. 26 Постанови становить весь строк покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який був обраний відносно обвинуваченого під час судового розгляду, закінчився, та клопотань від прокурора про обрання або продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 частково приєднати невідбутий строк покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2014 р. та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити 5 / п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.
Речові докази: бетонозмішувач моделі «Altrad Liv MLZ 145 NG №B200901», одноколісну будівельно-садову тачку, плетені крісла, скляний стіл, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1