АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/483/15-к Номер провадження 11-сс/786/147/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Пирятинського району Полтавської області на ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2015 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області про обрання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пирятин Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний у виді домашнього арешту.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 20.02.2015 року, знаходячись за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з метою збуту виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Того ж дня, близько 11.00 год., по вул.Дзержинського, поблизу будинку №43, ОСОБА_8 з корисливих спонукань незаконно продав за ціною 100 грн. ОСОБА_9 паперовий згорток з канабісом, масою (в перерахунку на суху речовину) 2, 922 г.

Окрім того, 17.03.2015 року ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де з метою збуту виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Того ж дня, близько 14.00 год. Сіренко за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з корисливих спонукань, повторно незаконно продав за ціною 200 грн. ОСОБА_9 , особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно придбав, виготовив та зберігав з метою збуту.

Відомості відносно вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України були внесені до ЄРДР №0000083 від 20.02.2015 року та 18.03.2015 року.

18.03.2015 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Старший слідчий СВ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, кримінальне покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому підозрюваний може продовжувати свою злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, ухилятись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином при досудовому розслідуванні.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, прокурором в ході судового розгляду наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України не було доведено, оскільки ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджуватись існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Разом з тим, слідчий суддя, вважаючи доведеним існування ризику продовження вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, з урахуванням того, що прокурором в ході розгляду клопотання не наведено будь-яких аргументів щодо неможливості запобігання встановленим ризикам, якщо до підозрюваного буде застосовано більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, дійшов висновку про застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу домашній арешт.

В принесеній апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, оскільки слідчим суддею не враховано ту обставину, що підозрюваний не має постійного місця роботи, наявність в останнього грошового кредиту на значну суму, та того, що підозрюваний знає особу, якій незаконно збував наркотичний засіб, що вказує на те, що ОСОБА_8 чинитиме тиск на зазначеного свідка, а також інших свідків, що були присутніми під час проведення слідчих дій. Окрім того, як вказує прокурор, підозрюваний хоча й визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, однак не надав жодних пояснень з обставин вчинення ним кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризиків зміни показань підозрюваного, з метою викривлення обставин кримінального провадження та спробам уникнути кримінальної відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які прохали ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали провадження вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагає ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянта, належним чином мотивував в ухвалі відсутність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як виняткового заходу, вказавши, що прокурором жодна з підстав, зазначених в клопотанні слідчого для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання ризиків, не доведена.

Не довів прокурор і в суді апеляційної інстанції наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, та на які він посилався в принесеній апеляційній скарзі. Посилання прокурора в суді апеляційної інстанції на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_8 оголошено про підозру, як на підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, не заслуговує на увагу, оскільки сама тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення не є підставою для обрання йому саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Не підтверджено прокурором об`єктивними даними в ході апеляційного розгляду і посилання на наявність ризику незаконного впливу підозрюваного на свідка в кримінальному провадженні. Так, і в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і в ході апеляційного розгляду прокурор на підтвердження доводів апеляційної скарги навів лише загальні фрази щодо можливість впливу підозрюваного на свідка. Посилання прокурора на відсутність в підозрюваного постійного місця проживання, наявність в нього грошового кредиту на значну суму та на можливість зміни підозрюваним в майбутньому показань по суті справи, як на обставини, що слугують підставами для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, не заслуговують на увагу. Так, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 пояснив, що працевлаштований, хоча і не офіційно, тобто має джерело доходу. Давати пояснення чи показання з приводу підозри чи в будь-який момент відмовитися їх давати є правом підозрюваного, регламентоване положеннями ст.42 КПК України, а не його обов`язком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області та обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Пирятинського району Полтавської області без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4