АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/345/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року,
за участю:

представника власників майна ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2017 року поновлено слідчому в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 строк подачі клопотання про арешт майна в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 04.03.2013 року та накладено арешт на грошові кошти в сумі 301 500 (триста одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро, які належать підозрюваному ОСОБА_11 та вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 18.12.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження та посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зобов`язавши слідчих, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, а також їх керівників негайно повернути в повному обсязі ОСОБА_7 , вилучені під час обшуку у квартирі АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі 301 500 доларів США та 2 250 Євро.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження представник власників майна зазначає, що про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 15.12.2017 року, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Мотивуючи апеляційні вимоги , адвокат ОСОБА_9 означає про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки слідчим не доведено належність вилучених в ході проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_7 грошових коштів до предмету кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000213, а також того, що вказані грошові кошти мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні чи наявність обгрцнтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КПК України.
Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, як зазначає у апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , слідчий суддя не врахував тієї обставини, що ОСОБА_11 спільно не проживав з ОСОБА_6 , не вів спільне господарство та матеріально не допомагав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також того, що ОСОБА_11 не має відношення до належного останнім майна.
Також, за переконанням апелянта, конфіскація не може застосовуватися як вид покарання та відшкодування шкоди, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не є підозрюваними у кримінальному провадженні, а грошові кошти на які накладено арешт не були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не є доходами від протиправної діяльності та не були предметом кримінального правопорушення.
Слідчим суддею, на думку представника, під час постановлення оскаржуваної ухвали не прийнято до уваги наявність невиконаних судових рішень Приморського районного суду від 09.08.2017 року та 01.11.2017 року про відмову у арешті майна та його повернення.
Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності процесуального керівника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його представника- адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника власників майна та його представника. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, власники майна дізналися 15.12.2017 року, що підтверджується матеріалами судового провадження. Апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_9 подав до суду апеляційної інстанції 18.12.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000213 від 04.03.2013року, за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.
30.10.2015 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 07.11.2017 року подальше здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000213 доручено управлінню з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України.
Старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управляння Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.05.2017 року (справа № 757/27604/17-к) за місцем проживання сина ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в період 01.01.2017 - 02.06.2017 проведено обшук, у ході якого вилучено, зокрема, готівкові грошові кошти в сумі 301500 (триста дві тисячі п`ятсот) гривень та 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро.
30.11.2017 року слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, в сумі 301 500 (триста одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро, які були вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , необхідність якого обґрунтовував збереженням речових доказів, забезпеченням конфіскації майна, як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2017 року клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000213, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_10 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 грошові кошти, з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , який звернувся до суду з клопотанням та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, обов`язковою окремою вимогою щодо клопотання про арешт майна, виконання якої покладається на суб`єкта звернення з відповідним клопотанням є зазначення, серед іншого, документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , слідчий зазначає про необхідність накладення арешту, зокрема з метою збереження речових доказів.

Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Додані слідчим до клопотання матеріали взагалі не містять інформації про те, що зазначені грошові кошти були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000213.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим, який звернувся з клопотанням до суду та прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 грошові кошти з метою збереження речових доказів , не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів вказаних грошових коштів, що були арештовані, а також не підтверджено належними доказами обставин, при яких грошові вказані кошти здобуті злочинним шляхом, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення чи є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя не звернув уваги на відсутність заявленого цивільного позову у рамках кримінального провадження № 0000213 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Не знайшли свого підтвердження вказаної обставини і додані слідчим до клопотання матеріали.

Разом з тим, виходячи з аналізу положень п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, не може бути конфісковано майно, яке належить іншим особам, а не підозрюваному.

Будь-яких даних, що вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти могли належати підозрюваному ОСОБА_7 матеріали клопотання не містять.

Крім того, в ході допиту в якості свідка ОСОБА_7 показав, що грошові кошти в іноземній валюті 302500 доларів США, в рівних долях належать йому, його рідній сестрі - ОСОБА_8 та його матері - ОСОБА_6 .

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, стороною захисту надано довідки про доходи ОСОБА_7 від 26.12.2017 року та 27.12.2017 року, згідно яких, останній у період з 01.08.2009 року по 01.03.2013 рік та у період з 20.04.2010 року по 01.09.2014 рік отримував щомісячну заробітну плату у розмірі 21 000 руб. та 65 000 руб. відповідно, а також надано виписку з особового рахунку по договору банківського вкладу від 10.01.2013 року, згідно якого ОСОБА_7 отримує дохід у вигляді відсотків , які нараховуються на суму розміщених грошових коштів у розмірі 11 184,97 доларів США. З наявного в матеріалах судового провадження договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2016 року, ОСОБА_6 вчинила продаж належної їй на праві особистої приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 за 149 700 грн.

Вказане, на думку колегії суддів, також свідчить про законність походження вилучених під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 грошових коштів та відсутність правових підстав для накладення на них арешту з метою забезпечення конфіскації майна.

Враховуючи викладене, мотивуючи клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, а тому зазначені слідчим у клопотанні підстави для його задоволення є передчасними та такими, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга представника власників майна ОСОБА_9 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 грошові кошти за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року, якою поновлено слідчому в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 строк подачі клопотання про арешт майна в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 04.03.2013 року та задоволено клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 301500 (триста одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро, які належать підозрюваному ОСОБА_11 та вилучені під час введення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ., скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 301500 (триста одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро, які належать підозрюваному ОСОБА_11 та вилучені під час введення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ., відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4