Єдиний унікальний номер 448/812/17
Провадження № 1-кп/448/41/18
В И Р О К
Іменем України

02.04.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000131 від 27.02.2017р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , 24.02.2017року, о 11:30год., перебуваючи за кермом технічно справного автомобіля марки «Рено Мастер», реєстр.номер НОМЕР_1 , тимчасово зупинився навпроти будинку №8, що по вул.Грушевського у м.Мостиська, автодорога Львів-Шегині та в порушення п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та в порушення п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом, водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого ОСОБА_5 , почав рух заднім ходом, тобто в напрямку м. Львів, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка знаходилась по заду його автомобіля.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_4 , отримала закритий відламковий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину визнав повністю, цілковито погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та оголошеними прокурором. Пояснив, що дійсно зазначеного вище дня та часу здійснив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , яку в подальшому він за її згодою завіз у МКЛ по вул. Топольній, що у м. Львові, де їй була надана медична допомога. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Щодо суми цивільного позову то такий визнає частково, оскільки відшкодовував потерпілій кошти під час лікування, здійснюючи банківські перекази на її рахунок.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні ствердив, що правильно розуміє зміст усіх обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду не виникає.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною. Переконаний, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Рено Мастер», реєстр.номер НОМЕР_1 , допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілій матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено.
Враховується також, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його поведінку до, під час та після вчиненого злочину.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання в межах частини та санкції статті КК України, за якою він засуджується, у виді штрафу. З огляду на обставини, що наведені вище, та беручи до уваги те, що робота обвинуваченого пов`язана із необхідністю постійного використання транспортного засобу та є єдиним засобом забезпечення його сім`ї, суд вважає, що обвинуваченому не слід призначати додатковий вид покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме такий вид покарання, на думку суду, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого попередження нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 , від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 2002р., І-СГ013938 від 2005р., та І- НОМЕР_3 від 2010 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 , має на утриманні трьох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , амністії, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 , цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди слід задовольнити частково з таких міркувань.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.22.ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням наведених норм матеріального права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , було завдано шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_5 , то суд покладає на останнього обов`язок відшкодувати завдані потерпілій матеріальні збитки.

Зважаючи на документальне підтвердження витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 , які підтверджуються відповідними чеками на придбання лікарських препаратів за період лікування, і те, що сума таких витрат обвинуваченим ОСОБА_5 , відшкодована частково, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 , 3069 гривень майнової шкоди необхідно задовольнити в заявлених нею межах.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілої, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала потерпіла, ступінь вини завдача шкоди і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану ОСОБА_4 , моральну шкоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с. Чишки, Мостиського району Львівської області в користь ОСОБА_4 3069 (три тисячі шістдесят дев`ять) гривень у відшкодування завданої майнової шкоди, та 4000 (чотири тисячі) гривень немайнової шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 , відмовити.

Речовий доказ: автомобіль марки «Рено Мастер», реєстр.номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , вважати такий йому повернутим.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1
Вирок набрав законної сили:
«___» ______________ 20__ р.
Суддя ОСОБА_9 , Білоус