11-сс/775/378/2017(м)

Номер провадження 11-сс/775/378/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000454 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 жовтня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Амвросіївського району с. Новоіванівка, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.317 КК України,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 11 грудня 2017 року із визначенням суми застави в розмірі 320000 грн., -

в с т а н о в и л а:

в провадженні слідчого управління головного управління Національної поліції в Донецької області знаходиться матеріал кримінального провадження №0000454 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.317 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що на початку серпня 2017 року ОСОБА_7 , діючи у групі осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідомо знаючи, що операції з психотропними речовинами є незаконними, діючи умисно, з метою створення безпечних умов для систематичного виготовлення психотропних речовин, з корисливих мотивів, маючи на меті отримання прибутку від своєї незаконної діяльності, пов`язаної із незаконним виготовленням та збутом психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, маючи умисел на організацію та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, пристосували з цією метою приміщення однієї з кімнат у будинку АДРЕСА_3 , облаштувавши її системою вентиляції та засобами конспірації у вигляді щільно закритих темною плівкою вікон, металевих решіток.

З метою подальшого виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, у приміщенні спеціально облаштованої кімнати, розташованої у орендованому будинку за вказаною адресою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розмістили та налагодили незаконно виготовлене ними обладнання, призначене для виготовлення вказаної психотропної речовини, перенесли заздалегідь придбані ним хімічні речовини та на початку серпня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за допомогою вказаного обладнання, із заздалегідь придбаних ними хімічних речовин, незаконно виготовляли психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін.

Виготовивши у вказаному місці психотропну речовину метамфетамін, 02 вересня 2017 року, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 керуючись корисливим мотивом, з метою отримання незаконної наживи, діючи згідно з розробленим планом виготовили психотропну речовину - метамфетамін масою не менше 36 грам, який планували незаконно переслати до м. Донецька з метою подальшого незаконного збуту.

З цією метою вони розфасували психотропну речовину у пластикові зіп-пакети з полімерного матеріалу, замаскувавши та помістивши їх у дитяче крісло-гойдалку помістили в упаковку та за допомогою невстановленої слідством особи планували переслати психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 77,761г., автобусним сполученням з м.Дніпро Дніпропетровської області до м. Курахове Донецької області, де вказану сумку з наркотичною речовиною повинна була забрати невстановлена особа.

Крім того, 25 вересня 2017 року ОСОБА_7 , діючи у групі осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідомо знаючи, що операції з психотропними речовинами є незаконними, діючи умисно, з метою створення безпечних умов для систематичного виготовлення психотропних речовин, з корисливих мотивів, маючи на меті отримання прибутку від своєї незаконної діяльності, пов`язаної із незаконним виготовленням та збутом психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, маючи умисел на організацію та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, пристосували з цією метою приміщення однієї з кімнат у орендованому ними будинку АДРЕСА_4 , облаштувавши її системою вентиляції та засобами конспірації у вигляді щільно закритих темною плівкою вікон, металевих решіток.

З метою подальшого виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, у приміщенні спеціально облаштованої кімнати, розташованої у будинку за вказаною адресою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розмістили та налагодили незаконно виготовлене ними обладнання, призначене для виготовлення вказаної психотропної речовини, перенесли заздалегідь придбані ним хімічні речовини та 27 вересня 2017 року за допомогою вказаного обладнання, із заздалегідь придбаних ними хімічних речовин, незаконно виготовляли психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін.

13 жовтня 2017 року о 15.40 год. ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України затримано.

Того ж дня, тобто 13 жовтня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.317 КК України.

14 жовтня 2017 року до слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_11 із клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 жовтня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 11 грудня 2017 року із визначенням суми застави в розмірі 320000 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_11 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно. Крім того, захисник просить його скаргу на незаконне затримання задовольнити, визнавши затримання ОСОБА_7 13 жовтня 2017 року незаконним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказав на те, що підстав, передбачених ст.208 КПК України, для затримання підозрюваного у слідчого не було, оскільки 13 жовтня 2017 року за ОСОБА_7 була внесена застава в іншому кримінальному провадженні за ст.307 КК України та він був звільнений з-під варти. Після чого ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділення поліції, де був складений протокол про його затримання, а відомості до ЄРДР за ст.317 КК були внесені, на його думку, під час знаходження підозрюваного в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», фактичні обставини нової підозри співпадають з обставинами, за якими ОСОБА_7 вже було оголошено про підозру за ст.307 КК та застосовано запобіжний захід. Вважає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення необґрунтована.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги останнього, які просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно; прокурора, яка заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та просила ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Зазначена підозра судом правильно визнана обґрунтованою, оскільки матеріали провадження містять достатні дані з приводу цього, в тому числі: протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи допитів свідка ОСОБА_12 , протоколи оглядів та обшуків, висновки експертів №7-1305 від 19 серпня 2017 року та №7-1540 від 15 вересня 2017 року.

Ураховуючи вказане вище, колегія суддів вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.317 КК України, а також щодо тотожності підозр за попередньою підозрою за ст.307 КК України, повинні бути відхилені з огляду на їх безпідставність. Колегія суддів не перевіряє фактичні обставини справи за підозрою, яка висувалась ОСОБА_7 раніше за ст.307 КК України і за якою вже приймались процесуальні рішення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування, змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за на тимчасово непідконтрольну державній владі України територію, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення зазначеної категорії.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчий суддя в повному обсязі дотримався практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість та специфіку самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах Летельє проти Франції, W проти Швейцарії).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу в саме такий спосіб процесуального примусу.

Що стосується доводів захисника щодо незаконного затримання підозрюваного, то вказаним обставинам слідчим суддею вже надавалась правова оцінка. У зв`язку із чим прокурору було доручено перевірити обставини, викладені у скарзі захисника ОСОБА_8 , щодо порушення вимог законодавства під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4