Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7310/17
Провадження № 1-КП/758/511/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2017 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0001851, яке надійшло від прокурора з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз, 12.07.2013 Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 2 роки. Згідно ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 29.07.2014 р. на підставі ст.1 п. «В» ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 звільнений від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва 12.07.2013 року,

по обвинуваченню, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
01.05.2017 року, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в автобусі маршруту № 114, що проїжджав біля будинку № 4 по Контрактовій площі в м. Києві, помітив перед собою раніше незнайому ОСОБА_5 , у якої на правому плечі висіла сумка. В цей момент у ОСОБА_4 , виник умисел, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_5 , став від неї з правого боку, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, своєю правою рукою, таємно, витягнув із сумки ОСОБА_5 , шкіряний гаманець коричневого кольору «Реtек», вартістю 110 гривень (відповідно до висновку експерта № 12-4/492тв від 23.05.2017), в якому знаходились грошові кошти в сумі 187 гривень 13 копійок, 6 дисконтних карток, 1 монета СССР 1961 року, монета 2 рубля 1997 року, монета сірого кольору YIJAO 2006», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, помістивши вказаний гаманець до лівої внутрішньої кишені піджаку в який був одягнений, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 297 гривень 13 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 , із викраденим майном вийшов з салону автобусу, який зупинився на кінцевій зупинці «Контрактова площа» в м. Києві, проте через обставини, які не залежали від волі ОСОБА_4 , злочин не було закінчено, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме повторного таємного викрадення у потерпілої ОСОБА_5 , гаманця «Реtек» в якому знаходились грошові кошти, монети та дисконтні картки, так як був виявлений працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю щиро покаявся та показав, що 01.05.2017 року, близько 16 годинИ 40 хвилин, він перебував у автобусі маршруту № 114, що проїжджав біля будинку № 4 по Контрактовій площі в м. Києві. Там, він помітив перед собою раніше незнайому жінку, у якої на правому плечі висіла сумка, з якої він вирішив таємно викрасти цінне майно. Реалізуючи задумане, він, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, рукою викрав гаманець. Розпорядитись викраденим майном не зміг, оскільки майже одразу був затриманий працівниками поліції.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації дій дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в його обвинуваченні і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, при, якому особа виконала всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, та обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно п.1 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, оскільки останній має непогашену судимість за ч.1 ст.309 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений ч.2 ст.185 КК України на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів. Разом із тим, з урахуванням тяжкості злочину, обставин справи та враховуючи особу винного, який запевнив, що у майбутньому не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, від учиненого замаху не заподіяно негативних наслідків, оскільки майно яке намагався викрасти обвинувачений повернуто власнику, думки прокурора, який орієнтував суд на застосування положень ст.75 КК України та просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за залучення експерта.
Питання долі речових доказів вирішити, згідно ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта у розмірі 197 грн. 74 коп.

Згідно ст.100 КПК України речові докази майно, яке намагався викрасти ОСОБА_4 , яке знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути останній, оскільки вона є їх власницею.

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1