154/2863/17
1-кп/154/254/17

ВИРОК
іменем України
06 листопада 2017 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миролюбівка Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за контрактом, солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
29.07.2016 Зборівським РВК Тернопільської області ОСОБА_5 прийнятий на військову службу до Збройних Сил України, в той же день між ним та командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, на посадах осіб сержантського складу строком на три роки.
Наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.09.2016 року №212-РС солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2017 №200 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України Про оборону України діє особливий період.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової службі, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08.00 год. 04.08.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , розташованого по АДРЕСА_2 .
У період з 08.00 год. 04.08.2017 по 11.00 год. 05.09.2017 солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на військовій службі за контрактом, до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 без поважних причин не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд по місцю свого проживання.
05.09.2017 о 11.00 год. солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону (Волинська область м. Луцьк, вул. Стрілецька, 2), припинивши вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходить військову службу за контрактом, однак в силу збігу важких обставин та погіршення його стану здоров`я, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08.00 год. 04.08.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин та в період з 08.00 год. 04.08.2017 по 11.00 год. 05.09.2017 був відсутній на службі. Кається у вчиненому, просить суворо не карати та звільнити його від відбування покарання на підставі акту амністії.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.
Обвинувачений є особою молодого віку, за місцем проживання та служби характеризується посередньо, злочин вчинив вперше, має сім`ю та на утриманні в нього перебувають дружина та троє малолітніх дітей, він брав активну участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції, в даний час є військовослужбовцем за контрактом.
За таких обставин, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції закону, за яким він повинен нести відповідальність.
Відповідно дост. 85 КК Українина підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч.2ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні`установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні`дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України,статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив даний злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті суверенітету і територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою командира військової частини, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні`та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання повністю.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1