Ухвала

Іменем України

14 лютого 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-3770зп18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2005 року та ухвали Верховного Суду України від 17 травня 2005 року й клопотання про поновлення строку на їх оскарження,
в с т а н о в и в:
вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2005 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі - КК) на підставі статей 70, 71 КК на 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України вказаний вирок залишено без зміни.
9 лютого 2018 року на адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду від засудженого надійшла заявою, датована 4 лютого 2018 року, про перегляд вказаних судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Одночасно ОСОБА_4 долучив клопотання про поновлення строку на оскарження цих судових рішень.

Проте заява засудженого, як і клопотання про поновлення строку на оскарження, не може бути предметом розгляду Верховного Суду з огляду на таке.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII(далі - Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення засудженого з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду.
Отже, враховуючи, що з заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України засуджений звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, тому вказана заява і клопотання не можуть бути предметом розгляду Верховного Суду і підлягають поверненню.
Керуючись п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК колегія суддів

постановила:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2005 року та ухвали Верховного Суду України від 17 травня 2005 року й клопотання про поновлення строку на їх оскарження повернути.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3