14.02.2018 Єдиний унікальний № 375/1376/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп/371/ 34 /18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участі
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою від 25 вересня 2017 року по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 вересня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000347, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
В кінці червня 2017 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей час в нього виник умисел на здійснення крадіжки велосипеда марки «SMITH», належного його колишній дружині ОСОБА_6 , що знаходився за її місцем проживання в гаражному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 .
Того ж дня, вранці ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок чужого майна, прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що є їх спільною власністю з його колишньою дружиною ОСОБА_6 , та переконавшись у відсутності її за місцем проживання, зайшов до подвір`я, підійшов до гаражного приміщення, де за допомогою ключів, які він мав при собі, відчинив навісний замок та проник до його середини, звідки здійснив крадіжку велосипеда марки «SMITH» синього кольору, рама №.S20921М.
Викраденим велосипедом обвинувачений розпорядився на власний розсуд, продавши його необізнаному про його злочинне походження ОСОБА_7 , тим самим обернувши викрадене майно на власну користь.
Таким чином, своїми умисними, протиправними винними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2100 гривень, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
25 вересня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000347, яка відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Із зазначеної угоди вбачається, що її сторони обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відомості про яке 07 вересня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000347, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненому злочині; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, узгодили призначене покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні сторонам роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про примирення. Він розуміє, що надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення.
У судовому засіданні потерпіла підтримала угоду про примирення. Вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Прокурор проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою не заперечував.
Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 .

З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного Кримінального кодексу України та КПК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, який відповідно до ч. 3 ст. 12 Кримінального кодексу України класифікується як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 25 вересня 2017 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , відповідає вимогам, встановленим у ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті Кримінального кодексу України; істотних для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами обвинуваченого та потерпілої.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; і обвинувачений, і потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та його колишньою дружиною потерпілою ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 Кримінального кодексу України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особі винного, обставинам, що пом`якшують покарання, зокрема щирому каяттю та активному сприянню у розкритті злочину, відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 9 Конституції України, ратифікованої Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відтак, суд прийшов до висновку, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі ч. 3 ст. 474 КПК України, а тому обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 100, 314, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
1.Затвердити угоду про примирення від 25 вересня 2017 року в кримінальному провадженні, відомості про яке 07 вересня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000347, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 .

2.ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

3.Після набрання вироком законної сили скасувати арешт велосипеду марки «Smith» фіолетово-коричневого кольору з номером на рамі S20921M, накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року, який повернути потерпілій ОСОБА_6 .

4.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, та потерпілій.

5.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ
Суддя ОСОБА_1