АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/382/18 Справа № 182/468/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року по кримінальному провадженню за №0000174,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про накладення арешту на причіп бортовий марки ГКБ модель 8350, р.н. НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги апелянт вказує на те, що клопотання слідчого про арешт майна подано до суду першої інстанції з порушенням процесуальних строків, визначених КПК України. Зазначає, що слідчим суддею не було зазначено порядок виконання ухвали від 26.01.2018 року із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб та не надіслано її копію власнику або володільцю арештованого майна. Вважає, що ухвала слідчого судді не обгрунтована, оскільки рішення ухвалене слідчим суддею без об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Звертає увагу на те, що причеп марки ГКБ модель 8350 р.н. НОМЕР_1 , 1982 року випуску слідчим Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області був оглянутий та вилучений з порушенням вимог КПК України, оскільки такі дії здійснені без згоди особи та за відсутності ухвали слідчого судді. Посилається на те, що слідчим суддею в порушення ч. 2 ст. 173 КПК України під час розгляду клопотання не було враховано правову підставу для арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області та накладено арешт на причіп бортовий марки ГКБ модель 8350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на території спеціального майданчика Нікопольського ВП за адресою: м. Нікополь вул. Куйбишева, 4-а.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою уникнення ризиків приховування причепу особою, яка ним фактично користується, який є тимчасово вилученим і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, є необхідність в накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що 19 січня 2018 року по вул. Херсонській в м.Нікополі Дніпропетровської області співробітниками поліції був зупинений автомобіль «КАМАЗ-53215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом ГКБ 8350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 . При перевірці документів у працівників поліції виникли сумніви щодо дійсності номеру кузова та агрегатів причепу.

За даним фактом 19 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000174 з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.
Причіп бортовий марки ГКБ модель 8350 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску належить ОСОБА_7 , перебуває у користуванні ОСОБА_8 .
Відповідно до постанови старшого слідчого Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 19 січня 2018 року вищезазначене майно було визнано речовими доказами.
Колегія суддів враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що причіп бортовий марки ГКБ модель 8350 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, є речовим доказом, на даному етапі проведення досудового розслідування, по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій з використанням вищевказаного транспортного засобу у тому числі і криміналістично-трасологічну експертизу причепа ГКБ 8350 д.з НОМЕР_1 , тому повернення його особі, у якої він був вилучений, уможливлює ризик переховування, знищення, пошкодження, продаж або настання інших наслідків, які перешкоджатимуть подальшому проведенню досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що призведе до втрати речового доказу, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року про накладення арешту на причіп бортовий марки ГКБ модель 8350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на території спеціального майданчика Нікопольського ВП за адресою: м.Нікополь вул. Куйбишева, 4-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4