У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" листопада 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135,

в с т а н о в и в :
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання заявника, яке обґрунтоване тим, що 15.02.2017 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон iPhone 6, IMEI: НОМЕР_1 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_5 ; грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_5 ; грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_5 ; грошові кошти на загальну суму 104 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку; квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 113,5 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_5 ; машиномісце № НОМЕР_4 , по АДРЕСА_4 загальною площею 15,8 кв.м, яке на праві власності належить ОСОБА_5 ; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , однак, на думку заявника, вказаний арешт на майно,я ке належить йому особисто, був накладено не обґрунтовано при відсутності на те передумов регламентованих ст. 170 КПК України.

Також заявник вказує на те, що, на цей час, відпала потреба у застосуванні цього заходу, а тому ним подано дане клопотання згідно вимог статті 174 КПК України про скасування цього арешту.

Зауважує, що він особисто є власником 89000 доларів США, 1205 євро та 81500 гривень, вилучених під час обшуку 10.02.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , так як йому на праві спільної часткової власності до травня 2017 належала ? вказаної квартири. У цій квартирі знаходився сейф у якому він зберігав свої особисті зберігання (грошові кошти), які власне і були вилучені під час вказаного обшуку, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , до якого заявник жодного відношення не має.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу не повідомили.

Також, до суду за вх. № 62962 від 16.11.2017 надійшла заява ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_3 , про залишення клопотання без розгляду, однак слід акцентувати увагу на такому.

Повноваження представника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; 2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; 3) довіреністю - якщо представником є працівник юридичної особи, яка є цивільним позивачем, цивільним відповідачем (параграфи 3-5 Глава 3 Розділ І КПК України).
Але, у цьому випадку заява на підставі довіреності подана в інтересах фізичної особи, а тому урахована бути не може, так як повноваження представника на участь у кримінальному провадженні фізичної особи підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу та таким представником може бути тільки особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Стаття 174 КПК України не передбачає за наслідками розгляду клопотання про скасування арешту постановлення судового рішення запропонованого в зверненні за вх. до суду № 62962 від 16.11.2017.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).
А тому, слідчий суддя не убачає підстав для задоволення вказаної заяви та беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 того ж Кодексу, в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ст. 174, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду справи по суті у відсутність сторін, що не з`явилися та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, у порядку ст. 174 КПК України арешт може бути скасований тільки за клопотання власника чи володільця майна.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У цьому випадку, заявник, у супереч ст.ст. 22, 26 КПК України, не довів факт того, що володільцем майна (грошових коштів) є він особисто.
ЦК України розділяє поняття права володіння та права користування, тобто останні є не тотожними.
Не поєднаним за наслідками судового розгляду залишився і факт того, що, навіть, якщо заявник і зберігав свої особисті кошти у вказаній квартири, з тим, що вилучені кошти є саме тими коштами, що належать йому (номера купюр у клопотанні не вказані та їх еквівалент).
До звернення не додано документів, які б підтверджували імовірність наявності на руках у заявника такої суми коштів (чеки про виплату, переказ коштів, розписки з цього питання тощо).
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, як необґрунтоване, тобто являється за своєю суттю таким, що є сумнівним, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 131-132, 167-169, 170-174, 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1