Справа № 369/7075/17
Провадження №1-кп/369/592/17
ВИРОК
Іменем України

28.09.2017 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003225 від 31.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве Донецької області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.07.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

встановив:
28.05.2017 року о 01.15 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення на територію домоволодіння та житла, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, умисно проник на територію домоволодіння та житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та, переконавшись, що на території домоволодіння нікого не має та його дії ніхто не бачить, за відсутності передбачених на те підстав, не перебуваючи із власником у родинних зв`язках, перелізши через металевий паркан незаконно проник на територію вище вказаного домоволодіння та, в подальшому, через кімнату проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_5 , при цьому порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право на недоторканність житла, яке передбачає, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. Повідомив, що в період часу з 2014 року по 2015 рік, він як переселенець зі Сходу за згодою ОСОБА_5 тимчасово проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вночі 28.05.2017 року він через паркан переліз на подвір`я ОСОБА_5 , але потім одумався та виліз назад, навіщо це зробив не знає. Пояснити свій вчинок не міг, у вчиненому щиро розкаявся.

Судовий розгляд відбувався у відсутність потерпілого ОСОБА_5 , який у поданій до суду заяві при призначені покарання ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.
Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.07.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 162 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_4 діяння та дані, які характеризують його особу, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки вважає, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення та перевиховання, а також недопущенням злочинів у майбутньому.
На підставі ч. 5 ст. 100 КПК України питання щодо зберігання речових доказів судом не вирішується, оскільки такі в розпорядження суду не надавались. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.07.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_4 засуджений до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1