Справа № 1-кс/331/23/18
331/8685/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, що полягає у неповернені тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в скарзі вказує на те, що 30.11.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 27.11.2017 року, номер провадження № 1-кс/331/4367/2017 за місцем його мешкання було проведено обшук.

Згідно вищевказаної ухвали, обшук проводився по кримінальному провадженню за ознаками кримінального порушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відносно громадянина ОСОБА_5 , у якого було вилучено зіп-пакети з речовиною коричневого кольору рослинного походження, зовні схожу на наркотичний засіб. Причиною обшуку є те, що УКР ГУНП в області на запит Олександрівського ВП була надана інформація, що заявник ніби то може бути причетний до «розповсюдження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також незаконно зберігати зброю».

У ході проведення вказаної слідчої дії слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП УНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , та прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 були допущенні порушення діючого законодавства України. Так, при проведенні обшуку ані слідчим ОСОБА_6 , а ні прокурором ОСОБА_7 не було вжито заходів щодо забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, що передбачено ч. З ст.223 Кримінально-процесуального Кодексу України, адже будинок в якому він мешкає не належить заявнику та у фактичному володінні не перебуває. Таким чином, невжиття заходів передбачених вищевказаною статтею призвело до порушення Конституційних прав інших осіб, що мешкають за тією самою адресою.

Фактично правоохоронні органи ввели в оману суд, який надавав ухвалу на обшук, та в діях правоохоронців містяться ознаки складу злочину, передбаченого ст.162 КК України, ст.365 КК України.

Також, було допущено порушення ч.9 Статті 236 Кримінально-процесуального Кодексу України: «Виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи», що виразилось у ненаданні заявнику, як особі у якої проводився обшук другого примірника протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей. Примірник протоколу не був вручений нікому з осіб, що мешкають за тією ж адресою, так і заявнику ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .

Під час обшуку за місцем його мешкання, у нього був вилучений належний йому на законних підставах пристрій для відстрілювання патронів несмертельної дії «ФОРТ-17Р», магазин та патрони до нього, а також дозвіл на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджує право на володіння, зберігання та носіння вищевказаного пристрою.

По теперішній час доля належного заявнику майна, що було вилучено під час обшуку ОСОБА_4 не відомо, слідчий який подавав клопотання про проведення обшуку за місцем мешкання - слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_8 , а також слідчий, який проводив обшук - слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП УНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 безпідставно відмовляють заявнику у прийомі, долю вилученого майна не мотивують, чим порушують діюче законодавство.

Так, відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України: «При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження».

Так як кримінальне провадження, за яким було надано ухвалу про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи відносно заявника, проводиться за ознаками кримінального порушення передбаченого ч.1ст.309 КК України: «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту», а окрім пристрою для відстрілювання патронів несмертельної дії «ФОРТ-17Р», магазину та патронів до нього, що належать заявнику на законних підставах нічого вилучено не було, неповернення належного йому вищевказаного майна є порушенням чинного законодавства України. Адже вилучене майно не підпадає під поняття речового доказу, що викладений у ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом».

Згідно абз.2 ч.5 ст. 171 КПК України, «У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено»)

Так як за вищевказаним кримінальним провадженням заявник є третьою особою, а згідно ч.1 ст.170 КПК України арешт на майно третіх осіб накладається лише з метою забезпечення спеціальної конфіскації, він вважає неповернення влученого під час обшуку належного йому майна незаконним.

Згідно з ч. 5 ст. 236 КПК України, обшук, на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

Частиною 7 ст. 236 КПК України встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

На неодноразові звернення щодо повернення належного заявнику майна, яке було вилучено у ході проведених обшуку правоохоронні органи не реагують. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності та що таке право є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді, у разі відмови у задоволення клопотання прокурора про арешт цього майна. Як вбачається з матеріалів справи, слідчий не звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно. Вказане майно фактично являється тимчасово вилученим майном, оскільки воно чітко зазначено в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя у справі номер Ікс/331/4367/2017.

З приписів статті 9 КПК, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в частині шостій установлює, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Серед таких засад - забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункт 17 частини першої статті 7 КПК), а її зміст розкрито у статті 24 КПК, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_4 просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати прокурора, що здійснює процесуальне керівництво, групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування - повернути майно, тимчасово вилучене під час обшуку 30.11.2017, проведеного у АДРЕСА_1 . (у протоколі зазначено: пристрій для відстрілювання патронів несмертельної дії «ФОРТ-17Р», магазин та патрони до нього, а також дозвіл на його ім`я, що підтверджує право на володіння, зберігання та носіння вищевказаного пристрою).

15.01.2018 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_4 про залишення скарги без розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши метеріали скарги та додану до нього заяву ОСОБА_4 приходить до висновку, що провадження по скарзі ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, що полягає у неповернені тимчасово вилученого майна підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169,171,303-305 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Провадження по скарзі ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, що полягає у неповернені тимчасово вилученого майна -закрити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1