Номер провадження: 11-сс/785/567/14
Номер справи місцевого суду: 523/8693/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2014 р.

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області.

Слідчий суддя, мотивуючи застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, у разі визнання ОСОБА_10 винуватим за вчинення вказаного правопорушення йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, скоїв вказане кримінальне правопорушення з застосуванням насильства, був раніше засуджений за особливо тяжкий злочин, судимість за який не знята та не погашена в законному порядку, саме тому більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що вказане ухвала слідчого судді винесено з порушенням норм процесуального права та має бути скасовано, оскільки:

- слідчий суддя, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, не врахував, що слідчим в якості доказів було надано суду лише повідомлення про підозру;

- слідчий суддя проігнорував вимоги ч. 2 ст. 194 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, та вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України;

- слідчий суддя проігнорував твердження захисту про порушення з боку слідчого вимог ст. 184 КПК України, оскільки в клопотанні не викладені обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини та не обґрунтована можливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене вище, захисник просив скасувати ухвалу та обрати ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказав, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, однобоко, без відповідного дослідження судом доказів, посилаючись на наступні обставини:

- слідчий суддя не врахував при винесенні ухвали, що ОСОБА_10 вину у вчиненому злочині визнав, сприяв розкриттю злочину, не було враховано вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що останній з моменту умовно-дострокового звільнення жодного разу не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, доброзичливий характер, наявність дружини, яка у зв`язку з отриманою травмою потребує постійного стороннього догляду;

- слідчий суддя не надав належної оцінки тим доказам у справі, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_10 та тим, які свідчать про можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу;

- слідчий суддя формально підійшов до оцінки доказів по справі, що є грубим порушенням норм процесуального права та ні слідчий, ні прокурор не довів у судовому засіданні, яким саме чином підозрюваний може впливати на потерпілого, чинити перепони у провадженні чи впливати на процесуальні рішення слідчого, а також ухилитись від слідства та суду.

Посилаючись на викладене, захисник просив ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_10 домашній арешт як міру запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника ОСОБА_8 про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, не врахував, що слідчим в якості доказів було надано суду лише повідомлення про підозру, оскільки в судове засідання апеляційного суду слідчим було надано матеріали кримінального провадження, в яких містяться докази на підтвердження наявності підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи захисника ОСОБА_9 про те, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим доказам у справі, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_10 та тим, які свідчать про можливість обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дане твердження спростовується матеріалами, наданими в судовому засіданні апеляційного суду слідчим, а саме: протоколами допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи, а саме ОСОБА_10 для впізнання від 12.06.2014 р., протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 від 11.06.2014 р., протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає документи, надані захисниками в судовому засіданні, а саме характеристики з місця роботи та тимчасового місця проживання, не об`єктивними, оскільки вони не конкретні та надані за нетривалий період часу.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними твердження захисника ОСОБА_9 про те, що ні слідчий, ні прокурор не довів у судовому засіданні, яким саме чином підозрюваний може впливати на потерпілого, чинити перепони у провадженні чи впливати на процесуальні рішення слідчого, а також ухилитись від слідства та суду, оскільки слідчим було надано достатньо доказів того, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину з застосуванням насильства, раніше він був судимий за скоєння особливо тяжкого злочину, поєднаного з застосуванням насильства, у випадку обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, перебуваючи на свободі та вільно пересуваючись, зможе незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, яких на теперішній час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування, скоювати нові кримінальні правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового слідства та розгляду справи у суді, відносно ОСОБА_10 може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 178, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2014 р., якою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_12

ОСОБА_4