БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1083/15-к
Провадження № 1-кп/497/39/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про розгляд заяви судді про самовідвід
16.03.2016 року м. Болград
Суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

10 березня 2016 року до Болградського районного суду Одеської області з прокуратури Одеської області надійшов вище названий обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 ..
Відповідно розпорядження керівника апарату суду № 42 від 15.03.2016 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ в зв`язку з заявою судді ОСОБА_3 про самовідвід, автоматизованою програмою документообігу Болградського районного суду повторно розподілено кримінальне провадження 1-кп/497/39/16, справа № 497/1083/15-к відносно ОСОБА_2 для розгляду судді ОСОБА_1 .
Положеннями ст.75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а саме п.4 ч.1 слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Так, матеріали даного кримінального провадження відносно ОСОБА_2 вже перебували у провадженні судді ОСОБА_1 за № 1-кп/497/3/16, які ухвалою суду від 01.02.2016 року (копія додається) були повернуті прокурору Одеської області для усунення виявлених недоліків.
Підставою повернення даного обвинувального було те, що обвинувальний акт не відповідав вимогам ст. 291 КПК України, та окрім іншого, на розгляд суду передано одночасно з обвинувальним актом усі докази, зібрані і досліджені в судовому засіданні іншим суддею, що було грубим порушенням вимог ст. 291 ч.4 КПК України, яка визначає, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Так, ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає вичерпний перелік відомостей, що мають міститися в обвинувальному акті та з урахуванням змісту ч.4 ст. 291 КПК України, який містить імперативне положення про заборону надавати суду інші документи окрім тих, що передбачені ст. 291 КПК України, розширеному тлумаченню не підлягає.
Системний аналіз зазначених норм дав суду підстави зробити висновок про те, що вони в тому вигляді, в якому викладені, мали б забезпечувати неупередженість суду та, в свою чергу, гарантувати право на судовий захист.
Однак, як було встановлено судом, всупереч наведеним нормам та принципам кримінального процесуального законодавства, окрім обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що прямо передбачено ст. 291 КПК України, суду надано усі докази в рамках пред`явленого обвинувачення ОСОБА_2 .
На глибоке переконання суду, таке розкриття доказів обвинувачення стало грубим порушенням Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, оскільки ст.6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та всесторонній суд,
Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а повідомлення про докази тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство.
З огляду на викладене, та враховуючи, що даний обвинувальний акт надійшов на розгляд судді ОСОБА_1 вдруге, вважаю за потрібне заявити самовідвід виходячи з наступного.
Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
У рішенні в справі «Мироненко та Мартиненко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм. Побоювання заявників щодо безсторонності судді ЄСПЛ визнав об`єктивно обґрунтованими та оцінив як порушення п.1 ст.6 Конвенції.
На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе значення, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
Враховуючи, що під час розгляду цієї справи та постановлення судом ухвали про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, суд (головуючий суддя ОСОБА_1 ) висловив свою позицію, що передчасне повідомлення про докази тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство, що в свою чергу може викликати сумніви у учасників провадження про те, що у судді вже сформувалася думка відносно учасників злочину, та це може позначитися на безсторонності судді у разі повторного розгляду названого обвинувального акт.
Тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст.1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», з урахуванням ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 01.03.2012 року (справа № 5-15п12), для забезпечення об`єктивності, неупередженості у дослідженні обставин кримінального провадження, а також з метою виключення при прийнятті рішення залежність судді від думки щодо кримінального провадження, яка вже раніше сформувалася у нього, суддя дійшла висновку про наявність підстав для заявлення собі самовідводу.
Керуючись п.4 ч.1, ч.2 ст.75, ч.2 ст.76, ч.1 ст.80, ст.81, ст.82, ст.395 КПК України, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Заявити собі самовідвід у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 286 ч.2 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України передати до канцелярії суду для його повторного перерозподілу відповідно до ч.3 ст.35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1