АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/4/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, такого, що не працює, прож. без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та звільненого відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 32 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 20 год 55 хв. 16 лютого 2018 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, старшим слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004090 від 19 грудня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

У клопотанні зазначено, що 19 грудня 2017 р. близько 01 год. у ОСОБА_7 , який перебував на сходовій клітці пятого поверху будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 грудня 2017 року близько 01 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовій клітці пятого поверху будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої ОСОБА_9 , схопив останню лівою рукою за запястя правої руки, спричинивши фізичну біль, після чого відкрито викрав з правої руки потерпілої мобільний телефон торгової марки Huawei вартістю 3500 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного звязку ПрАТ Київстар з № НОМЕР_1 вартістю 25 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3525 грн.

19 грудня 2017 року ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України було затримано, а 20 грудня 2017 року йому у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, характеру вчинення злочину, тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винним, того, що він офіційно ніде не працює, раніше вчиняв умисні корисливі злочини, даний злочин, у якому він підозрюється, вчинив під час відбування покарання з іспитовим строком, існують ризики, що останній зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

З урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, зокрема, його віку, сімейного та майнового стану, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із визначенням суми застави, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необгрунтованою, прийнятою з істотним порушенням кримінального процесуального закону, та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 змінити на більш мякий з покладенням на нього обовязків, передбачених ст.194 КПК України.

Зокрема вказує, що із доказів, які доводять факт вчинення ОСОБА_7 грабежу, стороною обвинувачення надано суду лише протоколи допиту потерпілої ОСОБА_9 та впізнання нею підозрюваного як особи, яка вчинила грабіж.

Поряд з цим зазначає, що остання слідча дія не має доказової сили, оскільки проведена без участі захисника, а показання потерпілої жодними іншими доказами не підтверджуються.

Вказує, що прокурором не надано доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які наведені в клопотанні слідчого, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилитись від слідства та чинити тиск на свідків.

Крім того зазначає, що хоча ОСОБА_7 і не зареєстрований, однак має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , де мешкає тривалий час разом з цивільною дружиною, спільно виховують її дитину та надає матеріальну підтримку.

Стверджує, що наявність вищевказаних обставин, які слідчий суддя не взяв до уваги, дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту або особистого зобовязання.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004090 від 19 грудня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

19 грудня 2017 року в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції як особу, на яку вказала потерпіла, що саме вона вчинила злочин.

20 грудня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

20 грудня 2017 року слідчий слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

21 грудня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 32 000 грн. з покладенням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави відповідно до ч.ч.4,5 ст.182 КПК України саме в сумі 32 000 грн.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя також правильно звернув увагу і на те, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому правопорушення був засуджений до позбавлення волі із звільненням від покарання з іспитовим строком за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року, що, на думку колегії суддів, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, яка, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти й інші кримінальні правопорушення, отже, вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи захисника про те, що впізнання підозрюваного ОСОБА_7 потерпілою ОСОБА_9 повинно було проводитись за участю захисника, є необґрунтованими, оскільки останній клопотань про залучення захисника при проведенні даної слідчої дії не заявляв, хоча його права і обовязки, в тому числі і можливість мати захисника, слідчим були роз`яснені, а участь захисника в даному кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.52 КПК України не є обовязковою.

Також, як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_7 не скористався й своїм правом, передбаченим ст.53 КПК України, та не заявляв клопотання про залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2