Дата документу Справа № 333/7362/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/24/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/7362/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0004761.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - з 09.12.2017 року з 07-50 год. включно.

Ухвала діє 60 днів до 06.02.2018 року включно.

ОСОБА_8 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 32 000 грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_8 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, один

раз на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, 11.12.2017 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулась до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004761 відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вважала, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Враховуючи обставини у справі, особистість підозрюваного, слідчий суддя прийшла до висновку про існування з боку підозрюваної особи ризику: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , не підпадає під перелік злочинів, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважала за можливе застосувати заставу у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, не порушуючи норми КПК України, оскільки обрання тримання під вартою із заставою є занадто суворим запобіжним заходом, що розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України, та є непомірно великою сумою для підзахисного. Вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Так, підозрюваний був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та досі досудовим розслідуванням не доведено його причетність до вчинення злочину. Судом не взято в достатній мірі до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 має на утриманні матір пенсіонерку, те, що його цивільна дружина перебуває в стані вагітності та сам він на цей час хворіє. Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства за цей злочин, він має постійне місце проживання, стійкі сімейні зв`язки, працює. До клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою. При обранні запобіжного заходу в ухвалі суд послався та взяв до уваги доводи слідчого стосовно того, що у випадку не обрання тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати тиск на свідків. Однак, дана позиція не відповідає дійсності, оскільки на момент винесення ухвали суду свідки вже надали покази на допиті.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, обравши до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги; провівши судові дебати та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні надав пояснення підозрюваний ОСОБА_8 , прокурор, слідчий, захисник, з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у замаху на вчинення кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

У п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 замаху на злочин, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити замах на злочин, слідчий суддя оцінила надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

При цьому, колегія суддів нагадує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик можливого вчинення нових кримінальних правопорушень колегія суддів вважає цілком імовірним, з огляду на минулу кримінальну поведінку підозрюваного, а відтак, доводи захисника про відсутність усіх заявлених ризиків спростовуються висновками слідчого судді, зробленими на підставі наданих матеріалів провадження, обставин встановлених під час судового засідання. Ці висновки щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наведені та належним чином обґрунтовані в ухвалі слідчого судді.

Отже, з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і наявністю зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, колегія погоджується з необхідністю застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, довів слідчому судді обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Рішення слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Розмір застави визначався відповідно до положень, передбачених ч. 3 ст. 183, п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, з чим також погоджується і колегія суддів, і який вважає не занадто обтяжливим, всупереч твердженням захисника.

Доводи апеляційної скарги про утримання підозрюваним матері пенсіонерки, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки крім копії пенсійного посвідчення, доказів на підтвердження такого утримання сторона захисту не надала, як не надала їх і щодо хвороби самого підозрюваного та перебування його цивільної дружини в стані вагітності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0004761, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 днів, з 09.12.2017 року з 07-50 год. до 06.02.2018 року включно, з визначенням застави у розмірі 32 000 грн. залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4