Справа № 368/1270/17
Провадження № 1-в/368/193/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" жовтня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю учасників процесу:
прокурор - ОСОБА_3
представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5
- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику Київської області:
- подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває основне покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)»;
- клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами на підставі ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, суд, -
В С Т А Н О В И В :
20.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло - подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває основне покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».
20.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
27.09.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 336 КПК України винесено ухвалу, на підставі якої:
- судове засідання по справі № 368/1269/17, провадження № 1 в/368/192/17, за поданням начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, - призначено до слухання на 16 год. 00 хв. 05.10.2017 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
В судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2017 року, засуджений ОСОБА_5 подання установи виконання покрання підтримав, та заявив клопотання про звільнення від відбування додаткового покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами на підставі ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Своє клопотання засуджений обґрунтовував тим, що після звільнення з місць позбавлення волі бажає заробляти собі на прожиття водієм, так як у нього освіта професійно технічна, спеціалізація, тракторист, водій категорії «В», «С», іншої спеціальності в нього немає, відповідно, при відмові суду про звільнення його від додаткового покарання він буде позбавлений джерела до існування.
В судовому засіданні, яке відбулося 24.10.2017 року, представник Державної установи «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_4 підтримав клопотання установи виконання покарань щодо застосування до засудження ОСОБА_5 положень п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», що ж стосується застосування до засудженого положень ст. 15 вищевказаного Закону, - звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - то дане питання поклав на розсуд суду.
В судовому засіданні, яке відбулося 24.10.2017 року, прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти клопотання установи виконання покарання щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», проте, заперечувала проти звільнення засудженого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Своє заперечення прокурор ОСОБА_3 обґрунтовувала наступним.
Так, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має два дисциплінарні стягнення, і хоча одне із них погашене в установленому законом порядку, проте, така поведінка засудженого свідчить про його неправослухняну поведінку під час відбування покарання.
Хоча засуджений і має одне заохочення, проте воно не свідчить про належну поведінку засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання.
Вищевказані факти, на думку прокурора, свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та перевиховання, а має, навпаки, негативну поведінку, яка не дає змоги застосувати до засудженого ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Суд, розглянувши клопотання як установи відбування покарання, так і засудженого, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення клопотання установи виконання покарання, а саме, - звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», проте, відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, обґрунтовуючи своєж рішення наступним.
Що стосується звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, то суд зазначає наступне.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянин України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває основне покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».
10.03.2016 року засуджений ОСОБА_5 був затриманий, та почав відбувати покарання в Чернігівському СІЗО, де вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
Початок строку відбування основного покарання - 10.03.2016 року.
Кінець строку відбування основного покарання - 10.03.2020 року.

15.12.2016 року засуджений ОСОБА_5 прибув для відбування покарання в Кагарлицьку виправну колонію Київської області (№115), де і відбуває покарання на даний час, - час слухання клопотання установи виконання покарання про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 два рази допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання: покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має одне заохочення від керівництва установи, але поряд з цим має одне не зняте та не погашене стягнення.
Із рідними га близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.
На профілактичному обліку в установі не перебуває.
Вину у скоєному злочині засуджений визнав, розкаюється, виказує позитивні плани на майбутнє.

Згідно висновку комісії установи засуджений ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року.

Відповідно, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має:

З а о х о ч е н н я:
1. 22.06.2017 р. За добросовісне відношення до праці Подяка Нач. ВК

С т я г н е н н я:
1. 30.05.2016 р. Без дозволу адміністрації залишив робоче Попередження Нач. ВК

місце, порушив правила техніки безпеки. (погашено 01.12.2016 р.)

2. 23.08.2017 р. Був відсутній на ранковій фізичній Попередження Нач. ВСПС

зарядці та перевірці.

Норми матеріального права, використані судом при вирішенні клопотання.
Конституція України:
- згідно п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.
- згідно п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
- згідно ч. 3 ст. 92 Конституції України Законом України оголошується амністія.
Кримінальний кодекс України:
- згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а ткож пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі Закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
- згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
- згідно ст. 86 КК України:
1. Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
2. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Закон України «Про застосування амністії в Україні».
- згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
- згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України, та цього Закону.
- згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
- згідно п. а ч. 1 ст. 2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» законом про амністію може бути передбачено повне звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (повна амністія).
- згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
- згідно ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України» амністія не може бути застосована до:
б) осіб, яким смертну кару в порядку помилування замінено на позбавлення волі, і до осіб, яких засуджено до довічного позбавлення волі;

в) осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії;

г) осіб, яких засуджено за злочини проти основ національної безпеки України, терористичний акт, бандитизм, умисне вбивство при обтяжуючих обставинах;

д) осіб, яких засуджено за злочин або злочини, що спричинили загибель двох і більше осіб;

е) осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Амністія також не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство; катування; насильницьке донорство; незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть.

Законом про амністію можуть бути визначені й інші категорії осіб, на які амністія не поширюється.

- згідно ст. 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні» особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до закону про амністію підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніш як протягом трьох місяців після опублікування закону про амністію.
Закон України «Про амністію в 2016 році».
Отже, 06.09.2017 року в загальнодержавному засобі друкованої інформації, - газеті «Урядовий Кур`єр», № 165 (6034), опубліковано Закон України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року, № 1810 VII.
Згідно ст. 18 Закону України «Про амністію в 2016 році» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців.
Відповідно, вищевказаний закон набрав чинності 07.09.2017 року.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди.
Згідно п. «в» ч. 2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про амністію в 2016 році» рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Згідно ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Застосування вищевказаних норм матеріального права до фактичних обставин справи.
Отже, в матеріалах кримінального провадження містяться:
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 23 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, Україна, в якому зазначено, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Ніжин Чернігівської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 20 квітня 2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 152.
В графі «батько» зазначений ОСОБА_5 , - засуджений по даному кримінальному провадженню.
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 23 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, Україна, в якому зазначено, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Ніжин Чернігівської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 20 квітня 2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 308.
В графі «батько» зазначений ОСОБА_5 , - засуджений по даному кримінальному провадженню.
Відповідно, засуджений ОСОБА_5 станом на час набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 07.09.2017 року, має двох неповнолітніх дітей.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження містяться витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 18 жовтня 2017 року, та № 8 від 18.10.2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_5 батьківських прав відносно дитини не позбавлявся.
Також в матеріалах справи міститься довідка вимога про судимість № 6/74311 від 21.03.2016 року, з якої вбачається, що до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше Закон України Про амністію не застосовувався.
Отже, судом встановлено наступне:
1. ОСОБА_5 на час набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» мав, та має станом на час розгляду даного подання статус засудженого, відповідно, злочин, який вчинено ОСОБА_5 16.09.2014 року, - до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році», а тому він підпадає під положення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року.
2. Злочин, вчинений ОСОБА_5 , а саме, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, - на підставі ч. 4 ст. 12 КК України.
Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покрання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян або позбавленням волі на строк не більше десяти років.
Окрім того, злочин, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, згідно положень ст. 25 КК України відноситься до категорії злочинів, вчинених з необережності.
3. Відповідно, засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», адже:
1). Злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 , є тяжким злочином, вчиненим з необережності.
2). Засуджений ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей, тобто, дітей, яким не виповнилося 18 років.
4. Засуджений ОСОБА_5 не підпадає під положення ст. 9 Закону України «про амністію в 2016 році».
Що ж стосується відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щод звільнення його від відбування додаткового покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами, то слід зазначити наступне.
Перш за все слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. КВК України строк відбуття додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Відповідно, враховуючи вищевикладене, засуджений ОСОБА_5 станом на час слухання клопотання не розпочав відбувати додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами.
Відповідно, слід зазначити, що Закон України «Про амністію в 2016 році» в свої структурі мітить як імперативні норми, (такі, що підлягають до застосування в будь якому випадку), - п. «в» ч. 1 ст. 1, так і альтернативні норми, (такі, які передбачають вибір суду при її застосуванні), - ст. 15 Закону.
Відповідно, в даному випадку до засудженого ОСОБА_5 у будь якому випадку необхідно застосувати імперативну норму Закону України «Про амністію в 2016 році», - п. «в» ст. 1 Закону, що ж стосується альтернативної норми, - ст. 15 Закону, то в даному випадку, на думку суду слід застосовувати ч. 1 ст. 11 Закону, в якій, зокрема, вказано, що рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Отже, зглядаючись на норму, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», слід зазначити, що застосування акту амністії в частині звільнення засудженого від призначеного додаткового покарання є правом а не обов`язком суду, яке застосовується судом з урахування всих обставин вчиненого кримінального правопорушення, та поведінку засудженого під час всього періоду відбування покарання на предмет правослухняності, правомірності його поведінки в ракурсі КВК України, та інших нормативно правових актів, які регулюють порядок та режим відбування покарання засудженими.
Відповідно, в даному випадку, на думку суду, в зв`язку з тим, що законодавець не передбачив конкретно визначених підстав, при наявності яких слід застосовувати звільнення від відбування додаткового покарання, при слуханні проваджень даної категорії, - звільнення від додаткового покарання, слід застосовувати положення ч. 6 ст. 9 КПК України.
Так, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 КПК України.
Так, в даному випадку, на думку суду, при вирішенні питання щодо звільнення від додаткового покарання, окрім п.п. 1 4, слід застосувати таку засаду кримінального провадження, яка передбачена п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і доведені перед судом їх переконливості.
Норма, яка передбачена п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, більш чітко деталізована в положеннях ст. 22 КПК України, - змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.
Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України:
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно, як вбачається із клопотання засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні по даному питанню, позиція засудженого ОСОБА_5 щодо можливості його звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного судом, - позбавлення права керування транспортними засобами, ґрунтується лише на посилання на норму, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про амністію», без належного обґрунтування застосування такої пільги.
Суд сприймає критично пояснення засудженого ОСОБА_5 про те, що в разі не застосування до нього положень ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» він буде позбавлений можливості утримувати сім`ю, так як суд вважає, що існує достатній перелік професій, займаючись якими, засуджений ОСОБА_5 зможе отримувати кошти на утримання сім`ї.
Напроти, як вбачається з промови представника державного обвинувачення, - прокурора в судовому засіданні, вона, на думку суду, належним чином обґрунтувала неможливість звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, з огляду на обставини справи, - тяжкість вчиненого злочину, наслідків, - смерть особи, які настали внаслідок вчинення злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, яка на її думку є негативною.
Враховуючи вищевикладене, суд відноситься до позиції прокурора ОСОБА_3 позитивно.
Відповідно, враховуючи положення п. 15 ч. 1 ст. 7, положення ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України суд вважає, що позиція прокурора ОСОБА_3 є більш переконливішою в порівнянні з позицією засудженого ОСОБА_5 , що є підставою, на думку суду, у відмові в задоволенні клопотання щодо звільнення від додаткового покарання.
Окрім того, суд вважає, що застосування положення ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» в частині звільнення від відбування додаткового покарання є по своїй правовій природі ідентичним положенням ст. 81 КК України, - умовно достроковому звільненню, звісно ж, без застосування поняття «умовно», а тому при вирішенні питання про звільнення від призначеного судом додаткового покарання слід враховувати як формально юридичні, так і оціночні підстави звільнення від додаткового покарання.
Отже, що стосується наявності формально юридичних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання, призначеного судом, - позбавлення права керування транспортними засобами, то такі є в наявності, зокрема:
- засуджений підпадає під п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію»;
- засуджений не входить до переліку осіб, які зазначені в ст. 9 Закону України «Про амністію»;
- процедура подання захисником засудженого клопотання не суперечить положенню п. «в» ст. 10 Закону України «Про амністію»;
- можливість звільнення засудженого від відбування додаткового покарання передбачена ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію».
Проте, суд вважає, що відсутні в достатньому обсязі оціночні критерії, які б дали змогу суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», - звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного судом у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, з огляду на наступні обставини справи:
- внаслідок дії засудженого, які виразилися в грубому порушенні прав ПДР, сталася смерть потерпілого;
- під час відбування покарання засуджений отримав два дисциплінарні стягнення, при наявності лише одного заохочення, що на думку суду свідчить про негативну поведінку засудженого під час відбування основного покарання;
- засудженим не погашається шкода, яка завдана кримінальним правопорушенням, що, на думку суду, може свідчити про мниме (про очі) визнання вини, при реальному ігноруванні інтересів потерпілої сторони, без намагання реальними діями довести процес виправлення та перевиховання;
Вищевказані обставини, на думку суду, та інших учасників процесу, зокрема, прокурора, перешкоджають застосуванню положень ст.. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», - звільнення від додаткового покарання.
Відповідно, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності лише формально юридичних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, без наявності оціночних підстав, що, на думку суду, є підставою для відмови в задоволенні клопотання в даній частині.
Норми процесуального права, використані судом при вирішенні подання.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Відповідно, враховуючи положення п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, дане кримінальне провадження підсудне Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо можливості звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», так як даний акт амністії усуває застосування до засудженого ОСОБА_5 покарання за вчинене кримінально каране діяння, (злочин), яке передбачає ч. 2 ст. 286 КК України, та відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами,
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 14, 22 ч. 1 ст. 92, ч. 3 ст. 92 Конституції України, ч. 3 ст. 12, ст. 24, ч. 1 ст. 74, 86, ч. 2 ст. 2869 КК України, ч.ч. 1 3 ст. 1, п. «а» ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 4, 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1, ч. 1, п. «в» ч. 2 ст. 10, ст.ст. 11, 13, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває основне покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крапивне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам и строком на 3 (три) роки, який відбуває основне покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.11.2015 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами на підставі ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з моменту проголошення через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1