АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4013/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Згідно з ухвалою слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а також з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, та враховуючи положення ч. 5 ст. 176 КПК України дійшов висновку про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту до особи, яка підозрюється за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу з доповненнями, в яких, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що викладення слідчим суддею лише вступної та резолютивної частини судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_8 без наведення обґрунтування та доказів є таким, що не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, що містять норми про виключно мотивоване судове рішення, як єдину підставу для тримання особи під вартою.
Крім цього апелянт стверджує, про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки у доданих до клопотання документах, а саме: протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 18.07.2017 року; протоколі обшуку від 18.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколі обшуку від 18.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 продубльовано твердження свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 підтримував контакти з бойовиками ЛНР, допомагав їм надаючи інформацію про розташування військ, блокпостів, місцезнаходження військових, техніки Збройних Сил України. Інших відомостей, які могли б вказувати на можливе вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, перераховані протоколи слідчих дій не містять. При цьому твердження ОСОБА_10 не підтверджуються жодними фактичними даними.
Захисник також зазначає, що в листі штабу АТО на території Донецької та Луганської областей № 5531 ато від 16.06.2017 року, на які у своєму клопотанні посилається орган досудового розслідування, йдеться про можливе завдання шкоди інтересам держави внаслідок передачі чи розголошення абсолютно конкретної інформації про «факт розгортання (переміщення або дислокації у січні-лютому 2017 року підрозділів Збройних Сил України у районі урочища Шарів Кут (озеро Сизе) та АДРЕСА_2 » при визначеному колу суб`єктів «супротивнику» (особам, які мають причетність до терористичних організацій ДНР, ЛНР, або представникам спецслужб іноземних країн чи військовослужбовцям іноземних держав). При цьому автор апеляції наголошує, що матеріалами, доданими до клопотання, не підтверджується факт передачі чи розголошення зазначеної інформації ОСОБА_8 будь-кому із вказаних суб`єктів.
За таких обставин захисник стверджує, що додані до клопотання матеріали не можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Крім цього, на думку апелянта, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів тільки на підставі тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 та тяжкості покарання, що загрожує йому у разі доведення винуватості, однак недоведеність існування ризиків є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000202, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
18.07.2017 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 затримано у прядку ст. 208 КПК України.
19.07.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
20.07.2017 року старший слідчий слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_8
20.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого суді було задоволено.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Зокрема, такими даними є лист штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей № 5531/ато від 16.06.2017, протокол за результатами проведення оперативно-технічного пошукового заходу від 24.04.2017, повідомлення об`єднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО, протокол обшуку від 18.07.2017, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки зареєстрований та фактично проживає у Луганській області, яка на даний час знаходиться на межі із тимчасово окупованими учасниками терористичної операції «ЛНР», має дозвіл на переміщення через лінію розмежування, підтримує тісні стосунки із близькими родичами в Російській Федерації та на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей. Крім того на даний час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій і тому не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому існує ризик що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів приймає до уваги, що в ході досудового не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини , що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а тому існує ризик, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків. Крім того підозрюваний може повідомити інших учасників терористичної організації «ЛНР» про факти виявлення їх злочинної діяльності та обставини які стали йому відомі у ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до відповідальності інших осіб, а відтак може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого суді, що відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КПК України, не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, оскільки це суперечитиме вимогам ч. 5 ст. 176 КПК України.

Приймаючи до уваги вказані обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається, а посилання захисника на порушення права підозрюваного на захист є непереконливими, оскільки підозрюваний в суді першої інстанції користувався послугами захисника.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4