АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1001/17 Номер провадження 11-кп/786/623/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Кременчуцькою виправною колонією № 69 провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років,

частково задоволено заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Постановлено:
-зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, час його перебування у місцях попереднього ув`язнення у період розгляду його касаційної скарги та касаційної скарги захисника на вирок суду з 11.10.2016 року по 31.01.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.03.2016 року ОСОБА_7 у строк відбування покарання вже зараховано строк його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 19.04.2015 року ( з дня затримання) по день вступу вироку в законну силу, а саме до 29.03.2016 року включно, а тому вказаний строк попереднього ув`язнення повторному зарахуванню в строк відбування покарання не підлягає.

Після вступу вироку в законну силу час перебування засудженого в слідчому ізоляторі зараховується вже як строк відбування покарання і не є строком попереднього ув`язнення, який визначений ст. 72 КК України, незалежно від часу знаходження засудженого в слідчому ізоляторі. Тому, строк з 19.07.2016 року по 30.08.2016 року не підлягає перерахунку, оскільки є строком відбуття покарання.

Крім того, суддя посилається на те, що засуджений після набрання вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2015 року відносно нього під час касаційного провадження у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ з розгляду його касаційної скарги та касаційної скарги захисника на вирок суду утримувався в місцях попереднього ув`язнення з 11.10.2016 року (з часу вибуття з КВК-69 до Київського СІЗО) по 31.01.2017 року ( по час винесення ухвали Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за наслідками розгляду його касаційної скарги та касаційної скарги захисника).

На підставі зазначеного вище, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 , а саме, у відповідності з нормою ст. 72 КК України в строк призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 11.10.2016 року по 31.01.2017 року, а в іншій частині заяви відмовити.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в частині відмови йому в зарахуванні строку перебування в Полтавській УВП № 23.

При цьому вказує, що він, в період часу з 19.07.2016 року по 25.08.2016 року, перебував в Полтавській УВП № 23 та брав участь, в режимі відеоконференції між Полтавською УВП № 23 та Октябрським районним судом м. Полтави, при розгляді його скарги на бездіяльність прокурора прокуратури Полтавської області, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, за вчинення якого його було засуджено.

Таким чином, засуджений вважає, що у зв`язку з перебуванням його в Полтавській УВП № 23, у вказаний вище проміжок часу, є всі підстави для зарахування цього часу у строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим, не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.03.2016 року вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2015 року відносно ОСОБА_7 залишений без змін та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19 квітня 2015 року по 29 березня 2016 року, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з моменту застосування попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили.

Крім того, на думку колегії суддів, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.04.2017 року вірно зараховано ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 11.10.2016 року по 31.01.2017 року, з часу його вибуття з КВК № 69 до Київського СІЗО, та до прийняття рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яким ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.03.2016 року та вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2015 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Доводи засудженого щодо зарахування строку його перебування в Полтавській УВП № 23, під час розгляду провадження за його скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 щодо невнесення відомостей до ЄРДР, є безпідставними, оскільки даний судовий розгляд відбувався поза межами кримінального провадження, в якому відносно ОСОБА_7 застосовано попереднє ув`язнення та вирок набрав законної сили, за яким його визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому, цей строк, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3