Справа №639/721/18
Провадження №1-кп/639/267/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002668 від 29.12.2017 року, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-28.05.2004 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-23.12.2005 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ст.ст.69, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 08.08.2009 року звільнений з Первомайської виправної колонії Харківської області (№117) за відбуттям строку покарання;

-21.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

-26.03.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

-07.04.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ст.128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів з корисливих мотивів, останній раз 07.04.2017 року Жовтневим районним судом міста Харкова за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, у період іспитового строку повторно вчинив злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 28.12.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин знаходився поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 221/1.
Саме в той час ОСОБА_4 помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_5 , який йшов з трамвайної зупинки перед ним у напрямку будинку № 6 по вулиці Власенко, з висячою на правому плечі чоловічою сумкою, і в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення зазначеної сумки з її вмістом.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , спочатку прослідував до під`їзду №3 багатоповерхового будинку №6 по вул. Власенко та підбіг ззаду до ОСОБА_5 , а потім, діючи повторно, зненацька для останнього, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, лівою рукою одним рухом зірвав з правого плеча належну потерпілому чоловічу сумку, в якій знаходилися кетчуп, флешка накопичувач, окуляри, вартість яких в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе та мобільний телефон «Doogee» моделі Х-6, вартістю 1200 гривень.
При цьому, ОСОБА_4 упродовж вчинення відкритого заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я ОСОБА_5 , правою рукою штовхнув останнього у спину, з правої сторони, завдавши останньому фізичного болю. Від отриманого поштовху ОСОБА_5 , не втримавши рівновагу, впав на бетонному покритті, яке веде до підвального приміщення вказаного багатоповерхового будинку.
Після цього, ОСОБА_4 , використовуючи ту обставину, що потерпілий лежить на бетонному покритті і не може чинити йому опір, звернув на свою користь відкрито викрадене майно потерпілого, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті грабежу ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1200 гривень, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи №1667/18 від 30.01.2018 року.
Крім цього, ОСОБА_4 28.12.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи біля під`їзду №3 багатоповерхового будинку №6 по вул. Власенко м. Харкова, в ході вчинення відкритого викрадення чоловічої сумки з її вмістом, належної ОСОБА_5 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я останнього, вирішив штовхнути того рукою в спину. При цьому ОСОБА_4 , не передбачаючи можливості заподіяння шкоди для здоров`я ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг передбачити, що потерпілий від отриманого поштовху у спину може впасти на бетонне покриття, що призведе до спричинення йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, силою здійснив поштовх правою рукою потерпілого у спину, з правої сторони.
Від отриманого поштовху у спину ОСОБА_5 , не втримавши рівновагу, впав на бетонне покриття, яка веде до підвального приміщення вказаного багатоповерхового будинку, вдарившись об нього правим плечем.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь відкрито викрадене майно потерпілого, з місця скоєння злочину зник.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, а саме: закриту травму правого плеча у вигляді перелому великого горбка правої плечової кістки зі зміщенням уламків, яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), тобто відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що підтверджено висновком судово-медичного експерта №516-Ая/18 від 30.01.2018 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів за ч.2 ст.186, ст.128 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, надав суду показання щодо місця, часу, способу вчинення злочинів так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що 28.12.2017 року у вечірній час на зупинці трамвая він побачив раніше незнайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_5 , останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Далі він прослідував за вказаним чоловіком з метою вчинення грабежу відносно нього. Коли чоловік підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , він підбіг до нього ззаду та штовхнув його рукою в спину, а другою рукою зірвав з його шиї вказану сумку. Від цього поштовху потерпілий впав на бетонну підлогу. Після цього з місця скоєння злочину він зник. У викраденій сумці він знайшов мобільний телефон, флеш-карту, невелику пляшку із віскі та пачку кетчупа. Вказану сумку він викинув, флеш-карту залишив собі, а мобільний телефон здав до ломбарду. Приблизно через тиждень він викупив в ломбарді вказаний мобільний телефон із зарядним пристроєм. Після цього працівники поліції встановили його причетність до вчиненого злочину. В подальшому мобільний телефон разом із зарядним пристроєм було повернуто потерпілому ОСОБА_5 .

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 , під час проведення на стадії досудового розслідування за його участі слідчого експерименту він детально розповідав про обставини вчинення зазначеного злочину, на даний час у вчиненому щиро розкаюється, злочини вчинив у зв`язку із тяжким матеріальним становищем.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєних злочинах та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини:

-за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я, вчинене повторно;
-ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, тяжких захворювань чи інвалідності не має, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєних злочинів, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.186 КК України, та покарання у виді обмеження волі за ст. 128 КК України, в межах мінімального строку покарання згідно санкцій зазначених статей, що є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, суд призначає ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, оскільки ОСОБА_4 був засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.04.2017 року, а інкриміновані злочини за ч.2 ст.186, ст.128 КК України скоїв в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому суд остаточно призначає обвинуваченому покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.

Таким чином, при призначенні остаточного покарання не має правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) чи статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Згідно ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ст.128 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ст.128 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.04.2017 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, а саме: заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 затримати та через Державну установу «Харківська установа виконання покарань №27» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведену по кримінальному провадженню судову товарознавчу експертизу на суму 715,00 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон «Doogee» моделі Х-6 чорного кольору, сім карту блакитного кольору «Київстар» з цифрами НОМЕР_1 , USB провід чорного кольору без надписів, блокта прозорий резиновий чохол повернути потерпілому ОСОБА_5 як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1