АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/336/18 Справа № 206/3221/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 діючої в інтересах ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України документально підтверджені витрати за проведення судової трасологічної експертизи № 25/4.2-397 від 12.04.2017 року у розмірі 1407,36 грн. та витрати за проведення судової експертизи зброї № 26/3.3-413 від 29.05.2017 року у розмірі 593,22 грн.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що приблизно о 01.00 годині 22 січня 2017 року він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прямували по вул. Семафорній в м. Дніпрі в напрямку перехрестя з вул. Ладозькою, де побачили в районі будинків № 24 і 26 компанію з двох чоловіків та двох жінок, серед яких знаходився раніше не знайомий ОСОБА_13 , які рухались в попутному напрямку.

В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а саме на безпричинне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , із застосуванням ножа, який ОСОБА_7 з цією метою заздалегідь поклав до кишені куртки. Наздогнавши вказану компанію, ОСОБА_7 різко наблизився до ОСОБА_14 та її брата ОСОБА_13 .

Не реагуючи на прохання ОСОБА_13 , продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 руками грубо відштовхнув її в сторону, та проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось в бажанні продемонструвати факт своєї переваги над потерпілим, самоствердитись за рахунок його приниження, в присутності осіб жіночої статі, ОСОБА_7 з особливою зухвалістю, навмисно наніс вказаним ножем не менш 5 послідовних ударів в область грудної клітини ззаду зліва ОСОБА_13 .

В результаті вказаних ударів ножем ОСОБА_13 зробив крок назад та, не втримавши рівновагу, почав падати спиною на землю, потягнувши при цьому ОСОБА_7 , який в результаті цього по інерції подався вперед на ОСОБА_13 та вони разом впали таким чином, що ОСОБА_13 опинився на правому боці.

Далі ОСОБА_7 одразу підвівся з землі на ноги та, продовжуючи свої хуліганські дії, став наносити лежачому на землі ОСОБА_13 удари ногами по голові та верхній частині тулубу, а також верхнім кінцівкам, спричиняючи йому фізичний біль та тілесні ушкодження. Вважаючи свої хуліганські дії доведеними до кінця, ОСОБА_7 припинив наносити удари ОСОБА_13 та з місця вчинення злочину зник.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легких, як такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні, а також садна в лобній області праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; також завдано фізичний біль.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні вироку судом не враховано виняткові обставини, за яких його було вчинено, а саме те, що обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_13 серію ударів ножем, тяжкі наслідки його діяння не настали з об`єктивних причин у зв`язку із тілобудовою потерпілого та завдяки тій обставині, що він був одягнений в теплу пухову куртку та светр.

Крім того вказує, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не вибачився перед потерпілим та іншими особами, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

- адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком просить його скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування посилається на те, що суд, на її думку, ухвалюючи обвинувальний вирок, не звернув уваги, що органами досудового розслідування не було встановлено мотиву злочину та суд сам припустився помилки, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що її підзахисний не заперечує, що саме від його дій була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого, однак він заперечує, що саме у нього не було мотиву грубого порушення громадського порядку.

Вважає, що формулюючи обвинувачення, яке було визнано судом доведеним, суд переніс з обвинувального акту те, що обвинувачений, керуючись злочинним умислом на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та безпечних умов пересування громадян, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виявилось в бажанні продемонструвати факт своєї переваги над потерпілим, самоствердитись за рахунок його приниження, в присутності жіночої статі, з особою зухвалістю, яка виразилась у використанні предмета, спеціально заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, утримуючи ніж в правій руці, завів її за спину потерпілого та безпричинно наніс вказаним ножем не менш 5 послідовних ударів в область грудної клітини зліва ОСОБА_13 . Належної оцінки ж самим судом з цього приводу, вважає, не надано.

Посилається, що у судовій практиці виникають труднощі при розмежуванні хуліганства та злочинів проти життя та здоров`я особи. Критеріями, які можуть бути покладені в основу відмежування хуліганства від інших злочинів, є спрямованість умислу, мотиви, цілі винного та обставини вчинення ним кримінально караних дій.

Вважає, що ОСОБА_7 вчинив злочин не з хуліганських мотивів, а лише з метою наздогнати потерпілого ОСОБА_13 та набити йому пику, тобто причинити лише тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_7 супроводжувались завданням побоїв та заподіянням тілесних ушкоджень, та були викликані особистими неприязними стосунками, які склались під час його перебування в кафе 21 січня 2017 року з 23.00 годин до 01.00 годин. Сам факт навмисного заподіяння тілесних ушкоджень не свідчить про наявність у ОСОБА_7 наміру вчинити хуліганство. Його дії потребують іншої, більш м`якої кваліфікації, оскільки безперечним є те, що в момент конфлікту ОСОБА_7 перебував у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями ОСОБА_13 .

Свої покази про те, що між ним та потерпілим виникли неприязні стосунки, внаслідок чого останній образив його та плюнув в обличчя, ОСОБА_7 давав як в ході досудового розслідування, так і в суді. На його думку, висновок суду про те, що ця версія обвинуваченого, яку він став висувати під час судового слідства та не говорив про це в ході досудового розслідування, є безпідставною, надуманою, та суд не взяв до уваги наявність конфлікту, та неприязні стосунки ОСОБА_7 з потерпілим.

Крім цього, посилається на покази свідків:

ОСОБА_15 , яка працює в кафе « Метелиця» адміністратором, яка поясняла, що потерпілий ОСОБА_13 знаходився в нетрезвому стані, не реагував на її зауваження. Коли в їх розмову втрутився ОСОБА_7 , та заступився за неї, то потерпілий почав і його ображати, а потім плюнув в обличчя; на аналогічні пояснення свідків ОСОБА_16 ОСОБА_11 ..Також апелянт посилається і на пояснення свідка ОСОБА_17 про те, що відповідно до показів ОСОБА_7 , він міг нанести 2 удари ОСОБА_13 з положення лежачи, коли намагався вибратись з-під останнього, в область грудної клітини ззаду зліва правою рукою, так і з положення стоячи, як вказує потерпілий.

Отже вважає, що протиправні дії її підзахисного були зумовлені особистими неприязними стосунками, неправильною поведінкою потерпілого, бажанням заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_13 та не містять в собі ознак грубого порушення громадського порядку.

Призначене покарання вважає надто суровим та таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю розкаявся в тому, що він умисно причинив потерпілому тілесні ушкодження. Вважає, що визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, судом не врахована сукупність всіх обставин справи, не визначена форма вини, мотив та сукупність обставин здійснення злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, та не задовольняти вимоги апеляційної скарги захисника; думку захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 які просили задовольнити свою апеляційну скаргу, застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Доводи захисту та обвинуваченого про недоведеність вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст 296 КК України споростовані послідовними поясненнями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які безпосередньо були присутні в кафе та бачили як все відбувалося, та які поясняли, що між потерпілим і обвинуваченим не виникли в кафе стосунки, які б могли стати дійсно приводом для завдання тілесних ушкоджень, а їх суперечки в коридорі, були короткими, не конкретними, а висловлювання потерпілого нецензурними словами не мали на меті образити обвинуваченого, його друзів або рідних, а були виказані не конкретно на чиюсь адресу, а взагалі.

Підстав не довіряти послідовним поясненням вказаних свідків, колегія суддів, не вбачає.

Як видно з пояснень ОСОБА_7 даний інцидент в коридорі кафе, для нього не був суттєвим і після його припинення він сів за столик до друзів та продовжив відпочивати, навіть не обговорюючи того, що сталося в коридорі, але лише зі спливом часу в нього виникло бажання набити пику потерпілому, що свідчить про його бажання показати перед своїми друзями свою браваду у відношенні до потерпілого, а також проявити самолюбство, пов`язане з неповагою до громадського порядку та нехтуванням правил поведінки.

ОСОБА_7 , як правильно встановив суд, керуючись злочинним умислом на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи із хуліганських спонукань, наздогнавши потерпілого, став навмисно наносити ОСОБА_13 удари ножем в область грудної клітини ззаду зліва, а після спільного падіння ОСОБА_7 швидко підвівся на ноги та, продовжуючи свої хуліганські дії, став наносити лежачому на землі ОСОБА_13 удари ногами по голові та верхній частині тулубу, верхнім кінцівкам, спричинивши йому фізичний біль та вказані тілесні ушкодження. При цьому обвинувачений, не реагував на прохання ОСОБА_18 не чіпати потерпілого, руками грубо відштовхнув її в сторону, та з особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб, став активно діяти, та навмисно наніс ножем, який заздалегідь взяв з собою, не менш 5 послідовних ударів в область грудної клітини ззаду ОСОБА_13 , та незважаючи на те, що потерпілий лежав на землі, він продовжив наносити йому удари ногами по голові, тулубу. Вказані дії обвинуваченого об`єктивно свідчать про хуліганський характер ним скоєного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При цьому колегія суддів, перевіряючи доводи захисту та обвинуваченого, який на їх думку не вчинив вказаних вище хуліганських дій, вважає за необхідне зазначити, що об`єктом злочину, передбаченого ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів. В даному випадку обвинувачений завчасно взяв з собою ніж, який використав як знаряддя злочину, що призвело до заподіяння тілесних ушкоджень та завданню шкоди потерпілому.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Мотивом даного злочину, як вірно прийшов до висновку районний суд стало те, що ОСОБА_7 , бажаючи показати свою вищість, з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, грубо нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, діючи з особою зухвалістю, напав на потерпілого та навмисно наніс ОСОБА_13 ножем не менш 5 послідовних ударів в область грудної клітини ззаду зліва, та продовжив наносити лежачому на землі потерпілому удари ногами по голові, верхній частині тулубу, та верхнім кінцівкам. Обвинувачений при вчиненні вказаних дій використав незначний (нікчемний) привід, та напав на потерпілого з ножем.

Судом вірно встановлено, що саме ОСОБА_7 напав з ножем на потерпілого,та діючи активно наніс йому навмисно вказані удари як ножем, так і ногами по голові та тулубу, спричинивши тілесні ушкодження. Лише завдяки тому, що потерпілий був добре одітим у теплий одяг, йому не було спричинено більш тяжкі тілесні ушкодження, ніж ті, які ним були об`єктивно отримані.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно визнав версію обвинуваченого та захисника про нібито виниклі неприязні стосунки між ним та потерпілим внаслідок того, що останній образив його, плюнувши в обличчя та висловившись в бік його матері нецензурною лайкою - надуманою та створеною з метою захисту від справедливого обвинувачення, бажанням уникнути відповідальності за вчинений тяжкий злочин. Суд вірно дійшов висновку, що якби образливі висловлювання у бік матері обвинуваченого дійсно мали місце в кафе, то конфлікт би зав`язався ще там, в коридорі кафе і тоді б дійсно дії обвинуваченого, ображеного та обуреного неправомірною поведінкою особи потерпілого, були б вмотивовані раптово виниклою неприязню до нього, і за відповідних умов містили б ознаки відповідного складу злочину проти здоров`я особи. Але таких висловлювань обвинувачений, як встановив суд, не допускав, а щодо вказаних в апеляційній скарзі показів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , на які посилається захисника ОСОБА_8 , то районний суд надав їм критичну оцінку, оскільки вони є друзями обвинуваченого.

Отже, районний суд вірно встановив всі обставини скоєного, правильно встановив мотив злочину та обгрунтовано кваліфікував хуліганські дії обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України. Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 мотиву вчинення злочину, є необгрунтованими.

При розгляді даного кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог, закріплених у статті 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Зібрані докази перевірені на їх належність, допустимість та достовірність.

Доводи захисту про необхідність перекваліфікації скоєного ОСОБА_7 на ст.125 КК України, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Матеріали справи, як видно з журналу судового засідання, та технічного запису, розглянуті належним чином. Суттєвих порушень вимог Закону в ході досудового та судового слідства, перевіркою матеріалів справи, не встановлено.

Колегією суддів перевірені і доводи прокурора та захисника про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого та з цього приводу зазначає.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступень тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також, що обвинувачений протягом всього часу з моменту вчинення злочину не прийняв будь-яких дієвих заходів до зміни ситуації, що склалася, перед потерпілим не вибачився, а навпаки показав своєю поведінкою негативний настрій та ставлення до потерпілого, даючи зрозуміти останньому про повну байдужість до нього, наголосивши в судових дебатах про своє небажання вибачатися.

Як видно з матеріалів справи, що потерпілий раніше не судимий, працевлаштований.
Разом з тимз матеріалів справи видно, що потерпілий наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України - 4 роки позбавлення волі.
За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, або покарання, з застосуванням стст.75,76 КК України, колегія суддів не вбачає.
Отже апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню, остільки підстав для зміни, або скасуванню вироку, - не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 діючого в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4