137/1832/17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017р. смт. Літин

Прокурор ОСОБА_3 звернулася із вказаним клопотанням.
Клопотання мотивоване тим, що до Калинівської місцевої прокуратури надійшли матеріали Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про те, що в ході проведення перевірки в період часу з 27.12.2016 р. по 12.01.2017 р. встановлено, що посадовими особами ТОВ «Вінниця - Теплоенерго» в порушення вимог природоохоронного законодавства здійснено викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного дозволу, чим безпосередньо завдано збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, що становлять збитки на суму близько 90 000 гривень.
Відомості, про дане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 214 КПК України 14.03.2017 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України та подальше досудове розслідування визначено за слідчим відділом Калинівського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області.
В зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Вінниця-Теплоенерго» в частині забруднення атмосферного повітря.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити. Оскільки сторона обвинувачення не володіє спеціальними знаннями у сфері природоохоронного законодавства, враховуючи те, що проведення перевірки на даний час ініціюється лише за рішенням суду, тому сторона обвинувачення об`єктивно позбавлена можливості іншим чином зібрати належні докази.
Представник ТОВ «Вінниця-теплоенерго» до судового засідання не з`явився. Директор ТОВ «Вінниця-теплоенерго» надіслав суду письмові заперечення згідно яких просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки аналогічне питання вже було предметом розгляду слідчим суддею Калинівського районного суду Вінницької області 04.04.2017 р. у справі № 132/968/17 де за результатами розгляду у задоволені клопотання було відмовлено (а.с. 20-26).
Дослідивши матеріали клопотання та заперечення ТОВ «Вінниця-теплоенерго», заслухавши пояснення прокурора, вважаю, що клопотання не є обґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом отримання від органів державної влади актів перевірок.
Згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України одним із процесуальних джерел доказів є документи, до яких пунктом 4 частини другої статті 99 КПК України віднесено і акти перевірок.
З аналізу чинного законодавства вбачається, що слідчий або прокурор у кримінальному провадженні не можуть самостійно ініціювати питання про призначення перевірки.
Відповідно до п.п. «б» п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у Кримінальному процесуальному кодексі України виключено положення п. 6 ч. 2 ст. 36 КПК України, відповідно до якого прокурор був уповноважений призначати ревізії та перевірки в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 р. перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Крім того, Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» № 408 від 13 серпня 2014 року, відповідно до п. 2 якої надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р., центральним органом виконавчої влади, який утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, є Державна екологічна інспекція, яка в межах своїх повноважень здійснює нагляд за дотриманням законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів. Відповідно до п.п. 5,12 ст. 6 Положення про Державну екологічну інспекцію від 13.04.2011 р.
Державна екологічна інспекція для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.
Згідно п. 2 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Як вже зазначалось, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування у кримінальному провадженні полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.
Оскільки основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях, а стороною кримінального провадження не доведено об`єктивної необхідності в проведенні вищезазначеної перевірки та не доведено достатніх підстав вважати, що отримані за її результатами відомості можуть мати важливе значення для встановлення обставин у вказаному вище кримінальному провадженні, відтак відсутні підстави для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст.ст. 2, 36, 91-93, 132, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя:ОСОБА_1