УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
До суду за погодженням з прокурором звернувся слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що досудовим розслідування встановлено, що цивільні особи за попередньою домовленістю з працівниками правоохоронних та судових органів, діючи шляхом обману заволоділи майном, а саме житловими приміщеннями у м. Запоріжжя, чим спричинили збитки державним інтересам у великих розмірах.
Під час досудового розслідування кримінального провадження, від заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши в якості доказу договір довічного утримання від 2010 р., що був оформлений не належним чином, та на підставі свідчень ОСОБА_5 , яка, своєю чергою, не має будь-якого відношення до померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно заволоділа майном останньої у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення досудового розслідування встановлено наявність ряду фактів, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_4 шляхом обману, незаконно заволоділа майном у вигляді квартири за вищевказаною адресою, а тому існує ризик того, що остання, будучи обізнана в можливості накладення арешту на вказану квартиру, може своїми діями перешкодити цьому.
07.12.2017 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовим доказом квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_2 є предметом кримінального правопорушення, та одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості її пошкодження, перетворення, відчуження та зміни права власності, слідчий просив накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 , та заборонити реєстрацію будь-яких угод, пов`язаних з відчуженням, придбанням або даруванням даної квартири.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність без проведення фіксації судового засідання технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна до суду не викликався.
Дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 станом на 07.12.2017 на підставі договору дарування від 02.11.2017 є приватною власністю ОСОБА_7 .
Як випливає з постанови слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 від 07.12.2017, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
За нормами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною першою статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Надані слідчому судді матеріали свідчать, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям ч. 2 ст. 98 КПК України, має ознаки речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що вона є доказом злочину, та існує загроза щодо відчуження або розпорядження майном, що зашкодить повноті розслідування зазначеного кримінального провадження.
Тому слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження, з метою його належного забезпечення, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт такого майна, шляхом заборони його відчудження та розпорядження ним.
Що стосується вимог про заборону реєстрації будь-яких угод, пов`язаних з відчуженням, придбанням або даруванням даної квартири, то в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки не містить осіб, до яких застосовується така заборона. Крім того, арешт майна вже включає в себе накладення відповідної заборони.
Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,шляхом заборони її відчудження та розпорядження нею.
В задоволенні іншої частини вимоги клопотання слідчого відмовити.
Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1