Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

виправданого ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні 04 жовтня 2017 року у м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, такого,

що не має судимості,

визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину за таких обставин.

Так, 06 травня 2006 року наказом начальника Управління МВС України в Донецькій області №131 о/с від 06 травня 2006 року старший лейтенант міліції ОСОБА_6 призначений на посаду старшого оперуповноваженого ВБНОН Волноваського РВ УМВС України в Донецькій області.

Згідно з функціональними обов`язками старшого оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області №576, на ОСОБА_6 покладено обов`язок щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку.

17 березня 2006 року наказом начальника УМВС України в Донецькій області №78 о/с від 17 березня 2006 року особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, призначена на посаду начальника карного розшуку Волноваського РВ і зобов`язана здійснювати керівництво діяльністю ОУР, розподіляти обов`язки між особовим складом, очолювати і контролювати його роботу.

23 червня 2006 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці - біля магазину «Казка», розташованого на вул. Леніна у м. Волноваха Донецької області, висловлювався нецензурною лайкою на адресу сторонніх громадян, чим порушував громадський порядок. На прохання власника магазину ОСОБА_8 про припинення хуліганських дій ОСОБА_7 , особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_6 , які, будучи одягнені в цивільний одяг, виконуючи свої службові обов`язки з охорони громадського порядку в зазначеному місці й у зазначений час, зробили ОСОБА_7 усне зауваження і вимагали припинити свої протиправні дії. Однак ОСОБА_7 законним вимогам працівників правоохоронних органів не підкорився і продовжував порушувати громадський порядок, у зв`язку з чим вони у відношенні до ОСОБА_7 здійснили адміністративне затримання й доставили його за допомогою службового автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до Волноваського РВ УМВС України в Донецькій області.

Особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, 23 червня 2006 року близько 23.15 год., перебуваючи в зазначеному службовому автомобілі під час переміщення ОСОБА_7 від магазину «Казка» до будівлі Волноваського РВ УМВС України в Донецькій області, діючи умисно, застосувала до ОСОБА_7 заходи фізичного впливу, що виразилися в нанесенні не менше одного удару рукою по тулубу, спричинивши останньому легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 23 червня 2006 року приблизно о 23.15 год., перебуваючи за кермом службового автомобіля, слідуючи на вул. Леніна у м. Волноваха Донецької області від магазину «Казка» до будівлі Волноваського РВ УМВС України в Донецькій області, під час доставлення ОСОБА_7 до Волноваського РВ, спостерігав, як на задньому сидінні особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, з метою помститися ОСОБА_7 за непокору, перевищуючи владу і службові повноваження, явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, діючи умисно, незаконно застосувала до ОСОБА_7 заходи фізичного впливу, що виразилися в нанесенні останньому не менше одного удару рукою по тулубу, спричинивши потерпілому легких тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_6 , будучи службовою особою - представником влади в порушення вимог ст.ст. 1-5, 10 Закону України «Про міліцію», усвідомлюючи протиправність дій особи, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, по відношенню до ОСОБА_7 , за вказаними вище мотивами, не вжив заходів щодо припинення протиправних дій, не забезпечив безпеку останнього, приєднався до її дій, тим самим увійшов з нею в злочинну змову.

По прибуттю 23 червня 2006 року о 23.20 год. до будівлі Волноваського РВ за адресою: Донецька область, м Волноваха, пров. Енергетичний, 3, особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_6 завели ОСОБА_7 на третій поверх приміщення РВ, у коридор відділення ВКР і при цьому не оформили протокол адміністративного затримання в порядку, передбаченому ст. 261 КУпАП, не повідомили про затримання родичів ОСОБА_7 , не провели медичний огляд останнього на ступінь алкогольного сп`яніння.

Перебуваючи на 3-му поверсі в коридорі відділення ВКР Волноваського РВ, біля вікна зліва при вході в коридор відділення ВКР, приблизно о 23.25 год. з метою помститися ОСОБА_7 за непокору їх вимогам і висловлене невдоволення, діючи спільно і узгоджено, умисно, з перевищенням влади та службових повноважень, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_6 незаконно застосували до ОСОБА_7 спеціальні засоби - наручники, якими вони пристебнули потерпілого до батареї опалення, після чого незаконно застосували до ОСОБА_7 заходи фізичного впливу, які виразилися в нанесенні потерпілому спільно, одночасно не менше 15 ударів руками і ногами по обличчю, голові, грудях, руках, ногах, а також удушенні за шию й ударі потиличною частиною голови об батарею опалення, в результаті чого заподіяли ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.

Надалі ОСОБА_7 був залишений пристебнутим наручниками до батареї опалення в зазначеному місці, а особа, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_6 залишили будівлю Волноваського РВ з метою збору матеріалів для перевірки обставин правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 біля магазину «Казка». Будучи пристебнутим наручниками до батареї опалення на третьому поверсі у відділенні ВКР Волноваського РВ протягом приблизно 3-х годин, ОСОБА_7 попросив допомоги у раніше знайомого йому оперуповноваженого ВКР Волноваського РВ ОСОБА_9 , який звільнив від наручників його ліву руку. Перебуваючи пристебнутим наручниками до батареї опалення за праву руку, ОСОБА_7 за допомогою металевої скріпки, що була при ньому, відкрив замок наручників і звільнив праву руку. Після чого ОСОБА_7 , побоюючись незаконної розправи з боку особи, кримінальну справу відносно якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_6 , через вікно другого поверху Волноваського РВ вистрибнув з будівлі Волноваського РВ, звернувся за медичною допомогою до приймального відділення Волноваської ЦРЛ, де 24 червня 2006 року о 02.30 год. і був госпіталізований.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленими щодо ОСОБА_6 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить їх скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що постановлений за результатом розгляду даної справи вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам КПК України (1960 року), оскільки суд наявні в матеріалах справи докази не проаналізував, достатньої оцінки їм не дав. Посилається на те, що місцевий суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно виправдав ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, так як у матеріалах справи є достатньо доказів його винуватості. Також прокурор вказує на те, що частина доказів обвинувачення безпідставно визнана судом недопустимими. Крім того, прокурор зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Від захисника ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої скарги, пояснення захисника та ОСОБА_6 із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 327 КПК України (1960 року) виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У своїй касаційній скарзі прокурор вказав на безпідставне виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Докази винуватості ОСОБА_6 , на які посилалися органи досудового слідства, ретельно перевірені судом та згідно зі ст.ст. 65, 67 КПК України (1960 року) належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

З огляду на викладене доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, й обґрунтовано визнав їх безпідставними, належним чином умотивувавши свої висновки.

Перегляд справи в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі, й тих, на які вказує у своїй касаційній скарзі прокурор, та які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Волноваського районного суду Донецької області від 24 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3