У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005653 від 23 квітня 2017 року, яке об`єднано з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005666 від 23 квітня 2017 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк Ростовської області Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, офіційно не працюючої, без постійного місця проживання в місті Києві, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на більш м`який.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи вказане питання судом враховується той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження відносно ОСОБА_5 строку запобіжного заходу ще на 60 днів.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому.
Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, вік, стан здоров`я, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 або зміни його на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 371, 372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2018 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: