Справа № 1/1519/1022/11
Номер провадження:1-в/521/917/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2018 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого: АДРЕСА_1 , про скасування арешту з майна, накладеного постановою слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 04 листопада 2010 року, якою було накладено арешт на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося, -
20 лютого 2018 року ОСОБА_4 , звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з заявою про скасування постанови слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 04 листопада 2010 року, про накладення арешту на його майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти зняття арешту з майна ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитись у судове засідання, до суду у призначений час не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив.
Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Розглядаючи заяву судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України та йому призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади в правоохоронних органах та протязі 3 (трьох) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2013 року вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 29 січня 2013 року змінений, та ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ст. 368 ч. 2 КК України призначено покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на протязі трьох років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювався з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 листопада 2010 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2013 року ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці 4 (чотири) дні позбавлення волі.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 та з нього знято судимість.
Згідно з положеннями п. 9 Розділу XI Перехідних положень чинного КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року), постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Під час розгляду заяви, також встановлено, що 04 листопада 2010 року постановою слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було накладено арешт на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося.
Відповідно до вказаної постанови Державне підприємство «Інформаційний цент» Міністерства юстиції України внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номер 107306998 від 19 січня 2011 року, відповідно до якого на все нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт.
Також, відповідно до вищевказаної постанови слідчого Державне підприємство «Інформаційний цент» Міністерства України, внесено запис і до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером 10828689 від 14 лютого 2011 року, відповідно до якого арешт накладено і на все рухоме майно ОСОБА_4 .
Отже, вирок, в частині конфіскації майна у ОСОБА_4 не виконувався, оскільки відповідне майно у нього відсутнє.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.
Згідно зі ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.
Не зважаючи на те, що за ОСОБА_4 майно не зареєстроване, однак через наявність такого запису у зазначених вище реєстрах, існує обґрунтований ризик накладення арешту на майно ОСОБА_4 (рухоме і нерухоме) і у майбутньому, що є неприпустимим, з огляду на закріплений у Основному законі та чинному КПК України принцип непорушності права власності (ст. 41 Конституції України, ст. 16 КПК України).
На підставі викладеного, та керуючись вимогами ст. ст.324, 409, 411 КПК України, (в редакції 1960 року) , - суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого: АДРЕСА_1 про зняття арешту з майна - задовольнити.
Постанову слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 04 листопада 2010 року, про накладання арешту на майно та цінності ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося скасувати.
Зняти арешт з майна та цінностей ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1