Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/679/18
У Х В А Л А
16.03.2018 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим, в порядку передбаченому п. 5 ст. 303, ст. 304 КПК України.
Скаржник вказує на те, що прийняту постанову отримав 05.03.2018 року. Постанова є незаконною, оскільки прийнята слідчим з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України.
В судове засідання сторони не зявились. Скаржник подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя про задоволення скарги з нижче викладених підстав.
04.10.2017 року ОСОБА_3 на підставі ст. 55 КПК України звернувся до слідчого із письмовою заявою про визнання його потерпілим по даному кримінальному провадженню.
05.10.2017 року слідчий СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 прийнято постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Копію якої ОСОБА_3 отримав 05.03.2018 року, відповідно до відмітки у постанові (а.с.5).
Слідчий прийняту постанову обгрунтовував тим, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, також статтею 2 ЦК України.
У прийнятій постанові слідчий розкриває поняття моральної та матеріальної шкоди, однак залишає без урахування вимоги ч.ч. 2,3 ст. 55 КПК України.
Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слід констатувати, що оскаржувана постанова слідчого не містить належних обгрунтувань, які б вказували на наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.
За встановлених обставин оскаржувана постанова слідчого не може вважатись такою, що прийнята з дотриманням вимог ст. 55 КПК України.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя приймає ухвалу за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування про скасування рішення слідчого.
Керуючись ст.ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч.3 ст.307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1