справа № 208/758/17
№ провадження 1-кп/208/269/17
УХВАЛА
Іменем України

02 жовтня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта початкова загальна середня, навчається в 6 класі Кобиляцької школи-інтернату Полтавської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
08.01.2017 року, приблизно о 09.00 годині, малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прямував від комп`ютерного клубу "Ринг", який розташований за адресою: м. Кам`янське, вулиця Спортивна, 17 в напрямку центральної частини м. Кам`янське, та проходячи по вулиці Бурхана у м. Кам`янське, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який йшов попереду нього.
Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на викрадення будь-якого майна, яке могло мати матеріальну цінність, та яке перебувало у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підійшов до останнього, та в ході розмови побачив у потерпілого мобільний телефон «Keneksi» вартістю 351 гривень 50 копійок, який перебував у його користуванні, приблизно о 10.00 годині, дійшовши до будинку АДРЕСА_2 , зупинившись, біля вхідних дверей під`їзду № 4 вказаного будинку, перегородив вхідні двері під`їзду, таким чином перешкодивши подальший рух потерпілого ОСОБА_9 до місця його проживання. Продовжуючи реалізаціє свого злочинного умислу, ОСОБА_10 різким рухом на себе, шляхом ривку з правої руки потерпілого ОСОБА_9 , вирвав, тобто відкрито викрав зазначений вище мобільний телефон, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Вчинення малолітнім ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння при вищезазначених обставинах має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Зазначене кримінальне провадження надійшло до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України. На момент вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_10 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 186 КК України, оскільки станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння останньому виповнилося 12 років, що виключає можливість малолітнього бути суб`єктом кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 22 КК України. Просив, враховуючи умови проживання, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_10 , застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи строком на 1 рік та 6 місяців.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, як вони викладені в клопотання прокурора, у своїх діях кається і в подальшому зобов`язується не вчиняти.
Законний представник малолітнього ОСОБА_10 , пояснила суду, що її син ухиляється від виховного впливу з боку родини та педагогічного колективу навчального закладу, може тікати з дому та вчиняти нові правопорушення. Підтримала клопотання прокурора про направлення Самофала до спеціальної навчально-виховної установи.
Захисник підтримав думку законного представника.
Суд, розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.
Діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, дійсно мало місце, вчинено ОСОБА_4 .
Самофал вчинив зазначене діяння у віці від 11 років та на момент його вчинення не досяг віку кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 22 КК України, що підтверджується свідоцтвом про його народження.
До ОСОБА_10 , з урахуванням умов його проживання, навчання та виховання доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи, оскільки жоден інших примусовий захід виховного характеру не забезпечить його виправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 97 КК України, до осіб вищезазначеної категорії застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені п.5 ч.2 ст. 105 КК України, оскільки особи, які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, звільняються від покарання із застосуванням заходів виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи .
На підставі викладеного, з врахуванням виконання всіх визначених законодавством необхідних обставин, керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, 500-501 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи строком на 1 рік та 6 місяців - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру та направлення до спеціальної навчально-виховної установи строком на 1 рік 6 місяців.
Виконання ухвали суду доручити Петриківському ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту її проголошення, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя ОСОБА_1