Справа № 199/7063/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
перекладача ОСОБА_5
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, який закінчується 15.10.2017 року.
У свою чергу, сторона захисту заявила клопотання щодо зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку всіх учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.
У відповідності з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років.
ОСОБА_6 є особою, яка на теперішній час повідомлена про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за який законом у раз визнання винуватості, йому може бути призначено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, відомостей про те, що він не може перебувати під вартою в умовах слідчого ізолятора, суду не надані, на час затримання ніде не працював.
Крім того, при продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення від суду або переховування, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту як таке, що задоволенню не підлягає.
Відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії від 06.04.2000 року» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумцію невинуватості над повагою до особистої свободи.
За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою повинен бути продовжений відповідно до вимог ст.ст.131,132, глави 18, ст.331 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може скоювати злочини, намагатись незаконно впливати на потерпілу та свідків.
Керуючись ст.ст.110,131,132,199,314-317,331,369-372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь, Дніпропетровської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2017 року включно.
Відмовити стороні захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання, а законному представнику потерпілого ОСОБА_7 для відома.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1