Провадження №1-кп/487/258/14
Справа № 487/3411/14-к
В И Р О К
Іменем України

16.05.2014 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2

прокурора Миколаївської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000238 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Мінську республіка Білорусь, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше у відповідності до приписів ст..89 КК України не засуджувався

у скоєні злочину, передбаченого ст..ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2014 року приблизно о 11-30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з територією локомотивного депо Миколаїв ДП «Одеська залізниця», розташованого за адресою м.Миколаїв площа Привокзальна, 1, маючи намір направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, переліз через бетонний паркан на вказану охоронювану територію локомотивного депо, де побачив металеві двері у кількості 5 штук, які є частинами списаних з експлуатації тепловозів, та належали локомотивному депо Миколаїв ДП «Одеська залізниця».

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих дверей у кількості не менше 5 штук, ОСОБА_4 переніс двоє металевих дверей до паркану та перекинув за межі локомотивного депо.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, ОСОБА_4 , повернувся до місця, де знаходилися металеві двері, взяв іще одні та переніс їх до огорожі з метою перекинути за межі локомотивного депо, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони підприємства.

Відповідно до довідки локомотивного депо Миколаїв ДП «Одеська залізниця» від 11.03.2014 року, загальна вартість п`яти металевих дверей становить 179,55 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду показав, що 06.03.2014 року приблизно о 11-30 годині вирішив вчинити крадіжку металобрухту з території локомотивного депо Миколаїв, з цією метою переліз через бетонний паркан де побачив металеві двері у кількості 5 штук, двоє з яких переніс та перекинув через паркан. Після чого намагався викрасти ще одні двері, однак був затриманий працівниками охорони. Пояснив, що злочин вчинив внаслідок вкрай тяжкого матеріального становища. У скоєному щиро розкаявся.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєнні вказаного злочину підтверджується наданими суду стороною обвинувачення письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 06.03.2014 року з фото таблицею до нього.

Висновком дактилоскопічної експертизи №104 від 25.03.2014 року.

Постановою про визнання та доручення речових доказів від 28.03.2014 року.

До судового засідання представник потерпілого не з`явився, надав заяву, у якій зазначив, що просить провести судове засідання за його відсутності. Призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого злочину, судом в порядку ст..349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням вищезазначених письмових доказів та характеризуючих ОСОБА_5 матеріалів.

Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше у відповідності до приписів ст..89 КК України не засуджувався, за місцем проживання характеризується посередньо.

На обліку в Миколаївському обласному наркодиспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні ОСОБА_4 не перебуває.

Обставина справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин справи, що обтяжують покарання ОСОБА_4 - судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, застосувавши до призначеного покарання положення ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.368, 370, 374 КПК України , суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст..15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі,

На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави в особі НДЕКЦ УМВС України на Одеській залізниці процесуальні витрати по проведенню експертизи у розмірі 1168,31 грн.

Речові докази по справі металеві двері у кількості п`яти штук, що передані на зберігання представнику потерпілого, залишити у розпорядженні локомотивного депо Миколаїв.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому,

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Заводського районного
суду м.Миколаєва ОСОБА_1