В И Р О К
Іменем України

30 березня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,.
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення яке пред`явлене ОСОБА_4 і визнане судом недоведеним.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні службового підроблення за таких обставин.
30 грудня 2013 року старшим інспектором ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_9 був складений рапорт про те, що 29 грудня 2013 року близько 12 год. 30 хв. під час несення ним служби на 20-ому км. автодороги «Київ-Овруч» у с. Нові Петрівці, водій автомобіля марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , на порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України, не виконав його вимогу про зупинку транспортного засобу, що надавалась за допомогою жезла та свистка. При цьому зазначений автомобіль не був зупинений, а особа, яка ним керувала не встановлена.
У подальшому цей рапорт на підставі ст. 276 КУпАП через УДАІ УМВС України в Житомирській області було скеровано до ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Оформлення адміністративних матеріалів було доручено працівнику правоохоронного органу, а саме інспектору дізнання відділення Державної автомобільної інспекції Житомирського міського відділу - ОСОБА_4 . Будучи обізнаним із положеннями ст. 245 КУпАП про те, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, обвинувачений ОСОБА_4 замість встановлення фактичних обставин скоєння адміністративного правопорушення, а також особи, яка його вчинила, збирання доказів її вини, вирішив вчинити службове підроблення шляхом внесення до офіційного документу протоколу про адміністративне правопорушення, завідомо неправдиві відомості про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП власником автомобіля марки «Мерседес», потерпілим ОСОБА_6 .
Так, 09 січня 2014 року об 11 год. 20 хв. у приміщенні ВДАІ Житомирського МВ, за адресою 5-й км вул. Жуйка, що розташоване на території Зарічанської сільської ради Житомирського району, ОСОБА_4 , не маючи на думку обвинувачення, будь-яких даних про скоєння вищезгаданого адміністративного правопорушення саме ОСОБА_6 , вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №426544 завідомо неправдиві відомості про те, що 29 грудня 2013 року на 20-ому км. автодороги Київ-Овруч у с. Нові Петрівці, близько 12 год. 33 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу інспектора про зупинку транспортного засобу, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність передбаченого ст. 122-2 КУпАП.
Даний протокол був направлений до Богунського районного суду м. Житомира, постановою якого від 28 лютого 2014 року провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_6 закрито за відсутністю в його діях події та складу правопорушення за ст. 122-2 КУпАП.
Отже, стороною обвинувачення згадані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, як внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.
Показання учасників кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що на початку 2014 року йому надійшов рапорт інспектора УДАІ в Київській області ОСОБА_9 про невиконання о 12 год. 30 хв. 29 грудня 2013 року поблизу с. Нові Петрівці, Київської області, водієм автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , вимог міліціонера про зупинку цього транспортного засобу, тобто вчинення водієм автомобіля «Мерседес» правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП. На підтвердження відомостей викладених у рапорті до нього була надана інформація системи відеофіксації «Рубіж» про те, що о 13 год. 40 хв. 29.12.2013 року названий автомобіль проїжджав повз пост ДАІ «Богатирська» біля м. Києві. Після встановлення власника транспортного засобу «Мерседес», яким виявився потерпілий ОСОБА_6 , він викликав останнього за місцем своєї роботи з приводу з`ясування обставин вчинення цього правопорушення. ОСОБА_6 не визнав себе винуватим та стверджував, що 29 грудня 2013 року він не вчиняв даного правопорушення, так як весь день був на роботі. Разом з тим потерпілий погодився, що передавав у той день свій автомобіль у користування друзям та не заперечував перебування його автомобіля 29.12.2013 року на автодорозі Київ-Овруч. При цьому ОСОБА_6 не зміг пояснити кому саме він передав автомобіль та хто саме був за його кермом 29 грудня 2013 року. Він не взяв до уваги пояснення потерпілого, оскільки у відповідності до Правил дорожнього руху України останній при передачі свого автомобіля іншій особі мав також передати технічний паспорт на цей автомобіль та страховий поліс. Оцінивши неправдивість пояснень потерпілого, а також зміст рапорту інспектора УДАІ ОСОБА_10 та відомості системи відеофіксації «Рубіж» про фіксування саме 29.12.2013 року автомобіля потерпілого на ділянці дороги з м. Києва до с Нові Петрівці, у нього не було жодних сумнівів про вчинення саме ОСОБА_6 , як водієм транспортного засобу, адміністративного правопорушення у вигляді невиконання вимог міліціонера про зупинку. У зв`язку з чим він склав адміністративний протокол про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП та направив його до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду.
Захисник ОСОБА_5 вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину передбаченого ст. 366 КК України, а саме суб`єктивна сторона цього злочину, оскільки ОСОБА_4 , при складанні 09.01.2014 протоколу про вчинення потерпілим ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, на підставі наявних у нього доказів, був упевнений у тому, що саме потерпілий керував 29.12.2013 своїм автомобілем «Мерседес» та не зупинився на вимогу інспектора ДАІ ОСОБА_10 , а відтак у діях ОСОБА_4 , при складанні цього протоколу, відсутній умисел на внесення до протоколу завідомо неправдивих відомостей.
Потерпілий ОСОБА_6 розповів суду, що 09 січня 2014 року він, за телефонним викликом, з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, з`явився до інспектора ВДАІ м. Житомира ОСОБА_4 , який надав йому рапорт інспектора ОСОБА_10 про вчинення водієм автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому, порушень Правил дорожнього руху України, а саме невиконання водієм його автомобіля 29 грудня 2013 року поблизу с. Нові Петрівці вимоги інспектора ДАІ про зупинку. Також ОСОБА_4 надав витяг з системи відеофіксації про перебування його автомобіля 29.12.2013 на автодорозі з м. Києва до с. Нові Петрівці. На це звинувачення він повідомив ОСОБА_4 , що 29 грудня 2013 року не вчиняв згаданого правопорушення, так як весь день був на роботі в м. Новоград-Волинський та нікуди не відлучався. Саме такі пояснення він записав до протоколу, який того ж дня склав ОСОБА_4 , а також додав до протоколу заперечення на 4 аркушах щодо його невинуватості із посиланням на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які 29.12.2013 працювали разом з ним.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 29.12.2013 передавав у користування свій автомобіль «Мерседес» іншим особам, а тому допускає його перебування 29 грудня 2013 року поблизу с. Нові Петрівці, але не може пригадати кому саме надавав свій автомобіль у той день.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили перебування потерпілого ОСОБА_6 на роботі у підприємстві «Драйв-місія» у м. Новоград-Волинський протягом усього дня 29 грудня 2013 року.

Свідок ОСОБА_14 розповів суду, що наприкінці 2013 року з УДАІ в Київській області до УДАІ УМВС України в Житомирській області надійшли рапорти із супровідними листами про невиконання водіями вимог інспектора про зупинку транспортного засобу 29 грудня 2013 року поблизу с. Нові Петрівці. За вказівкою безпосереднього керівника ОСОБА_15 він, як заступник начальника УДАІ, направив ці рапорти до ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, за місцем реєстрації водіїв власників транспортних засобів, зазначених у рапорті, для вирішення питання щодо притягнення останніх до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_16 розповів, що на початку 2014 року з Управління ДАІ в Житомирській області до ВДАІ Житомирського МВ надійшли матеріали про порушення водієм автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , Правил дорожнього руху України, а саме невиконання останнім 29.12.2013 вимоги інспектора про зупинку транспортного засобу. З метою встановлення водія згаданого автомобіля «Мерседес» він доручив інспектору ОСОБА_4 провести перевірку та, у разі підтвердження його вини, скласти стосовно порушника ПДР адміністративний протокол. Від керівництва йому не надходило жодних вказівок про притягнення цього водія до адміністративної відповідальності, а він, у свою чергу, також таких вказівок ОСОБА_4 не надавав.

Підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
З огляду на правову позицію обвинуваченого та захисника вбачається, що сторона захисту не оспорює фактичні обставини складання ОСОБА_4 протоколу про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, зокрема, час та місце його складання, спосіб внесення обвинуваченим відомостей до протоколу, а також інші дії обвинуваченого які передували складанню цього протоколу.

Сторона захисту стверджує, що у обвинуваченого не було умислу на внесення до протоколу завідомо неправдивих відомостей про те, що згадане правопорушення вчинено саме ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений на час складання протоколу був впевнений у скоєнні порушень Правил дорожнього руху саме потерпілим. Інакше кажучи, при складанні протоколу проти потерпілого, ОСОБА_4 достеменно не знав, що правопорушення скоїв не ОСОБА_6 , а інша особа.

Заслухавши показання учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про спроможність доводів сторони захисту виходячи з такого.

Покази наведених свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не спростовують факту перебування 29 грудня 2013 року на автодорозі Київ-Овруч поблизу с. Нові Петрівці, автомобіля «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_6 .

Крім цього, сам потерпілий ОСОБА_6 допускає факт перебування його автомобіля у зазначеному вище місце та часі.

У свою чергу, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 підтвердили той факт, що ОСОБА_4 , у межах наданих йому повноважень, як інспектор дізнання відділення ДАІ, проводив дії щодо встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а з`ясувавши що власником згаданого автомобіля «Мерседес» є потерпілий ОСОБА_6 , вжив заходів для виявлення місця знаходження останнього та здійснив опитування ОСОБА_6 для з`ясування його вини.

За таких обставин, показання жодного з названих свідків та потерпілого не свідчать про те, що обвинувачений достовірно знаючи, що ОСОБА_6 не вчиняв адміністративне правопорушення, склав протокол про зворотне.

На підтвердження вини ОСОБА_4 , стороною обвинувачення суду надані наступні докази.

Рапорт старшого інспектора ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_10 від 30 грудня 2013 року про те, що під час несення ним служби 29 грудня 2013 року на 20 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці о 12 год. 30 хв. автомобіль «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу інспектора про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив пункт 2.4 Правил дорожнього руху. Даний рапорт Управлінням Державтоінспекції ГУМВСУ в Київській області направлений через УДАІ УМВС України в Житомирській області до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, де на той час на посаді інспектора дізнання працював обвинувачений (а.к.п. 11-13, т.3).

Витяг з системи відеофіксації, у відповідності до якого автомобіль потерпілого ОСОБА_6 марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , 29 грудня 2013 року був зафіксований о 13 год. 40 хв. на стаціонарному пості ДСП ДАІ «Богатирська» з м. Києва, а о 17 год. 28 хв. цього ж дня на стаціонарному пості «Гостомель» з м. Вишгорода, Київської області (а.к.п. 16, 74-76 т.3).

Суд вважає, що рапорт інспектора УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_10 від 30.12.2013 та витяг з системи відеофіксації жодним чином не доводять винуватість ОСОБА_17 у вчиненні ним службового підроблення, а навпаки підтверджує доводи останнього про його впевненість у тому, що саме ОСОБА_6 29.12.2013, керуючи названим автомобілем, вчинив правопорушення передбачене ст. 122-2 КУпАП.

До цього висновку ОСОБА_4 прийшов з огляду на відомості, викладені у згаданому рапорті інспектора ОСОБА_10 , які, у свою чергу, підтверджувались даними системи відеофіксації «Рубіж», про фіксування 29.12.2013 на автодорозі з м. Києва до с. Нові Петрівці автомобіля ОСОБА_6 , а також з огляду на суперечливі пояснення останнього, як правопорушника, про те, що він не знає кому надавав 29.12.2013 у користування належний йому автомобіль «Мерседес».
Отже, ці докази, на час складання протоколу про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, переконували ОСОБА_4 , як працівника правоохоронного органу, про вчинення саме ОСОБА_6 29.12.2013 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, що, у свою чергу, вказує на відсутність у обвинуваченого умислу на внесення завідомо неправдивих відомостей до цього протоколу.

Разом з тим, в ході судового розгляду сторона обвинувачення не заперечувала знаходження стаціонарного посту ДАІ «Богатирська» у Київський області та не представила суду жодних доказів про розташування цього посту у іншому місці від м. Києва, у зв`язку з чим, на думку суду, неспроможними є доводи прокурора, що розбіжність часу фіксування автомобіля «Мерседес» у рапорті ОСОБА_9 (12 год. 30 хв.) та у даних системи відеофіксації «Рубіж» (13 год. 40 хв.), свідчить про наявність у діях ОСОБА_4 прямого умислу на службове підроблення адміністративного протоколу.

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_4 прокурором суду надані адміністративні матеріали, які містять сам протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 426544, складений обвинуваченим, як інспектором дізнання ВДАІ Житомирського МВ, про невиконання потерпілим ОСОБА_6 о 12 год. 33 хв., 29 грудня 2013 року, на 20-му км автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці вимоги працівника міліції ОСОБА_10 про зупинку автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 (а.к.п. 10, т.3).

До протоколу прокурором долучені заперечення ОСОБА_6 від 08 січня 2014 року щодо складання на нього цього адміністративного протоколу (а.к.п. 26-29, 77-82, т.3).

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2014 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_6 було закрите у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП (а.к.п. 30-67, т.3).

Висновок експерта №1/233 від 18 лютого 2015 року про те, що рукописний текст, розміщений у графі «Підпис посадової особи яка склала протокол» у наведеному вище протоколі, виконаний обвинуваченим ОСОБА_4 , (а.к.п. 68-73, т.3)

Алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили Правила дорожнього руху. У відповідності до другого пункту якого вбачається, що відповідальна особа підрозділу ДАІ здійснює виїзд за місцем реєстрації (знаходження) власника транспортного засобу з метою здійснення його опитування про обставини правопорушення для встановлення особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом на момент скоєння правопорушення. У разі відмови від дачі пояснень складається рапорт (а.к.п. 1-2, т.3).

Рапорт ОСОБА_4 , про те, що він 05 та 07 січня 2014 року, виїжджав до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 - за місцем реєстрації власника автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , яким згідно із обліковою карткою № НОМЕР_3 від 27 грудня 2012 року є ОСОБА_6 , однак останній за місцем реєстрації був відсутній (а.к.п. 14, 17-18, т.3).

Рапорт командира взводу ДПС ДАІ Житомирського МВ ОСОБА_18 про відвідування ним 06 січня 2014 року місця реєстрації потерпілого ОСОБА_6 , а також відібрані у громадян ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пояснення з приводу місця перебування ОСОБА_6 (а.к.п. 19-21, т.3).

Названі вище докази сторони обвинувачення у будь-якому разі не доводять винуватість ОСОБА_4 у службовому підробленні, а саме не підтверджують факт наявності у нього умислу внести до протоколу про адмінправопорушення від 09.01.2014 завідомо неправдиві відомості про невиконання ОСОБА_6 вимоги працівника міліції зупинити свій автомобіль «Мерседес», а у цілому підтверджують обставини, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Зокрема, ці докази підтверджують факт встановлення обвинуваченим, як працівником ДАІ, місця знаходження власника автомобіля «Мерседес», тобто потерпілого ОСОБА_6 , його опитування з приводу вчинення 29.12.2013 року водієм згаданого автомобіля правопорушення, про яке зазначено у рапорті іншого інспектора ДАІ ОСОБА_10 , безпосереднє складання ОСОБА_4 протоколу відносно ОСОБА_6 та направлення його для розгляду до Богунського районного суду м. Житомира, а саме за місцем реєстрації потерпілого.

На думку суду, ці докази навпаки доводять, що здійснення ОСОБА_4 перевірки відомостей зазначених у рапорті ОСОБА_10 не було формальним, а проводилось з метою встановлення істини.

Опосередковано про відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому злочину свідчить постанова прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_21 про закриття кримінального провадження від 20 травня 2014 року, яку надала сторона захисту та зі змісту якої вбачається, що під час допиту ОСОБА_6 на досудовому розслідування останній зазначав, що 29 грудня 2013 року він їздив до м. Межигір`я по автодорозі Київ-Овруч, але жодних правопорушень не вчиняв. За результатами перевірки кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_4 службового підроблення було закрите у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а.к.п. 212-215, т. 1).

У подальшому, 31 січня 2015 року вказана постанова першим заступником прокурора Житомирської області ОСОБА_22 була скасована, як така, що не відповідає вимогам закону. Зокрема, у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування до матеріалів провадження не долучені нормативно правові документи, які регулюють порядок зупинення транспортних засобів та складання працівниками ДАІ протоколів про вчинення адмінправопорушень.

Посилання сторони обвинувачення на невжиття ОСОБА_4 заходів, спрямованих на збирання і встановлення доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП, судом до уваги не береться, оскільки такі дії не входять до об`єктивної сторони складу інкримінованого обвинуваченому злочину за ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, судом достовірно було встановлено, що ОСОБА_4 , як інспектор дізнання ДАІ, отримавши рапорт від інспектора ДПС ДАІ ОСОБА_10 та інформацію з системи відеофіксації «Рубіж», про невиконання 29.12.2013 водієм автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , вимоги працівника міліції зупинити транспортний засіб, встановив особу власника цього транспортного засобу ОСОБА_6 та його місце реєстрації, безпосередньо опитував останнього, тобто здійснював дії, необхідні для встановлення обставин адміністративного правопорушення. Після чого, на підставі усіх оцінених ним доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що саме ОСОБА_6 29 грудня 2013 року, керуючи автомобілем «Мерседес» на автодорозі Київ-Овруч, поблизу с. Нові Петрівці, не виконав вимогу інспектора ОСОБА_10 про зупинку транспортного засобу.

Встановлені судом обставини складання обвинуваченим протоколу про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, дають підстави констатувати, що у ОСОБА_4 , при складанні цього протоколу, був відсутній умисел на службове підроблення.

Мотиви ухвалення виправдувального вироку.
Відповідно до ст. 366 КК України кримінально карним діянням є службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Аналіз наведеної норми закону визначає, що суб`єктивна сторона складу даного злочину характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. Тобто службова особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. При цьому поняття завідомо означає, що винному достеменно відомі правдиві відомості про факти та події, однак він умисно вносить інші відомості, які не відповідають правдивим. Внесення ж до офіційних документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад підроблення.

Резюмуючи вищевикладене та враховуючи те, що ОСОБА_4 , складаючи протокол про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, впевнено вважав останнього правопорушником, тобто не усвідомлював неправдивий характер відомостей які вносив до протоколу, суд дійшов висновку, що в його діях відсутня вина (умисел направлений на вчинення службового підроблення), тобто склад інкримінованого злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

За приписами п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Беручи до уваги положення ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та виправдати за відсутністю в його діяннях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у розмірі 429 грн. 66 коп., пов`язані із залученням експерта для проведення почеркознавчої експертизи, віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: