Справа № 761/5382/18
Провадження № 1-кс/761/3779/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 15 лютого 2018 року надійшла вказана скарга обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне тримання під вартою в порядку ст. 206 КПК України, оскільки, на думку обвинуваченого, він незаконно утримується під вартою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 пояснив, що Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно останньому суддею Солом`янського районного суду м. Києва, в провадженні якого знаходиться вказана справа, було продовжено строк тримання під вартою.

Проте адвокат зазначив, що у вказаній ухвалі про продовження строку тримання під вартою не зазначено про продовження застосування застави. Розмір застави обвинуваченому було визначено ще найпершою ухвалою про обрання останньому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , вивчивши доводи скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_4 з-під варти відповідно до ст. 206 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 статті 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже кримінальним-процесуальним законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, а не на осіб, які засуджені.

Як вбачається з матеріалів скарги, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО строком 60 днів.

Як зазначено в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 , Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно останньому суддею Солом`янського районного суду м. Києва, в провадженні якого знаходиться вказана справа, було продовжено строк тримання під вартою.

Таким чином підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання Київського слідчого ізолятору №13 негайно доставити ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його волі відсутні.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі ухвали судді Солом`янського районного суду м. Києва, якою продовжено строк тримання ОСОБА_4 під вартою. У вказаній ухвалі не зазначено про продовження застосування застави.

Таким чином, правовими підставами перебування ОСОБА_4 під вартою є ухвала Солом`янського районного суду м. Києва про продовження останньому строку тримання під вартою.

Враховуючи викладене, підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримується у Київському слідчому ізоляторі №13, відповідно до ст. 206 КПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 206 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 а