Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 537-539 КПК України та Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за клопотанням ОСОБА_2 про зарахування засудженій строку попереднього ув`язнення,
У провадження Дніпровського районного суду м. Києва 22.03.2018надійшло дане клопотання заявника.
Згідно з ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та передано матеріали 23.08.2018, тож, суд, перевіривши виконання вимог ст.ст. 537-539 КПК України та Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (надалі Закон), приходить до наступного.
На підставі ст. 75 КК України, її звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України, покладено на неї обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, ухвалено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту змінено на особисте зобов`язання, за адресою: АДРЕСА_1 , з зобов`язанням останню з`являтися за кожною вимогою до суду, до набрання вироком законної сили.

Тобто, у справі № 755/30011/14-к до заявниці попереднє ув`язнення узагалі не застосовувалося.

Тим паче, що заявниця просить зарахувати день за два за період утримання з 22.06.2016 до 16.09.2016 та з 06.02.2017 до 05.06.2017, у той час, як Дніпровський районний суд м. Києва, завершив розгляд її справи 11.12.2014, а тому не зрозуміло, яке відношення дане судове рішення (вирок ухвалений у 2014 році) має до затримання заявниці у інших провадженнях, що мали місця після його ухвалення (2016 та 2017 роках).

Цей вирок відносно засудженої набрав законної сили та звернутий до виконання.

Надалі, заявниця вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2016 була засуджена до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно ж п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону, цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Тобто, у п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону визначено лише імперативне коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, в тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням.
При цьому, суд враховує, що пункти 3 і 2 прикінцевих положень нерозривно пов`язані між собою та визначають порядок застосування цього Закону до осіб, щодо яких на момент набрання чинності Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю з безпосереднім урахуванням норм ст. 539 КПК України.
Тож, беручи до уваги, що у п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», та з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України, в частинівіднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду випливає, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України,та загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).
У даному випадку, з наявних у суду матеріалів слідує, що засуджена не відбуває покарання на території Дніпровського району м. Києва через що, розгляд питання зарахування останній строку попереднього ув`язнення не відноситься до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Те, що вона за ухвалою суду від 07.09.2017 тимчасово переведена з ВК до слідчого ізолятора для ознайомлення зі справою не указує на те, що вона відбуває покарання у межах Дніпровського району м. Києва, так як слідчий ізолятор знаходиться у Шевченківському районі м. Києва.

Щодо даних ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2017 у справі № 705/4323/17, то знову ж таки, у цій ситуації, суд дійшов висновку, що такого типу звернення має розглядати суд в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок стосовно засудженої, але у межах Дніпровського району м. Києва вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2016, яким заявниця була засуджена до 5 років 1 місяця позбавлення волі, тобто реального відбування покарання, не виконується.

У цій спірній ситуації, коли, як Уманський міськрайонний суд Черкаської області, так і Шевченківський районний суд м. Києва, фактично самоусунулися від захисту її прав, останній слід розглянути можливість звернення з апеляційними скаргами, на ці судові рішення, або ж розглянути можливість звернення з таким клопотанням до суду, за яким вона рахувалася у період з 22.06.2016 до 16.09.2016 та з 06.02.2017 до 05.06.2017, тобто Дарницького районного суду м. Києва.

Так як ухвала про етапування Дніпровським районним судом м. Києва була постановлена тільки 07.09.2017, тобто, знову таки не у період, який слід перерахувати.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року в справі № 5-7149впс15 слідує, що зміна підсудності розгляду клопотання поданого заявником в порядку статей 537, 539 КПК України процесуальним законом не передбачена, тож суд встановивши, що клопотання подане у такому порядку з порушенням територіальної юрисдикції, повинен роз`яснити заявнику право відповідного звернення за місцем відбування покарання.
За таких умов, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання заявника підлягає поверненню з роз`ясненням того, що таке повернення, не позбавляє права повторного звернення з даним питанням до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок стосовно засудженої.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_2 про зарахування засудженій строку попереднього ув`язнення повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення клопотання надіслати особі, яка його подала, разом із ним та доданими до нього документами.

Повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок стосовно засудженогов порядку Кримінального процесуального Кодексу України з питанням зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
С у д д я : ОСОБА_1