Справа №: 398/3601/16-к
провадження №: 1-кп/398/98/18
ВИРОК
Іменем України
"27" березня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрії об`єднане кримінальне провадження, внесене 20.09.2016 року до ЄРДР за № 0000787, та 10.11.2017 року за №0000856 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Приютівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, учня 3-го курсу Олександрійського професійного аграрною ліцею №31, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Приютівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, працюючого вантажником ТОВ «Автотехпром», не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, -

-всіх, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.1 ст.162 КК України, -

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_8 , потерпілого - ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених, законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_13 , представника служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації ОСОБА_14 ,

в с т а н о в и в :

В середині другої декади травня 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 12.30год. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , де діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження запираючого пристрою на вхідних дверях, а саме врізаного замка, проникли до середини вказаного господарського приміщення, чим здійснили вторгнення до іншого володіння особи потерпілого ОСОБА_9 , яке здійснене всупереч його волі та за відсутності визначених законом підстав.

Крім того, в середині другої декади травня 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 12.30год. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували в середині господарського приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , маючи на меті пошкодити речі, які там знаходились, де у них раптово виник умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, таємно викрали: бензинову мотокосу, марки «Дніпро-М», моделі «БТ-430», вартістю 1485грн., бензинову ручну пилку, марки «Goodluck», червоного кольору, вартістю 1052грн. 16коп. та бензинову ручну пилку, марки «Урал», моделі «БП-45-3,0», синього кольору, вартістю 1749грн..

Після цього з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4286,16 грн.

Дії всіх обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд кваліфікує:

-за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи;

-за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В ході судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України та висунуто додатково обвинувачення за ч.1 ст.162 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнав повністю, пояснивши, що дійсно після закінчення навчання, після обіду вирішили зайти до ОСОБА_15 , з яким раніше навчались та який проживає на «казармі», щоб попросити у нього металошукач. Але ОСОБА_16 їм відмовив. Вони вийшли від нього, а потім десь через 10 хвилин вирішили повернутись, щоб знову попросити металошукач. Коли повернулись до ОСОБА_17 , то його вдома уже не було. За пропозицією ОСОБА_5 вирішили зайти до приміщення господарської будівлі, щоб зробити йому щось «назло» та пошкодити його речі, які там знаходились. ОСОБА_5 відкрив замок, якоюсь залізячкою, а вони вдвох стояли біля нього. В приміщення зайшли втрьох, там було багато різних речей. ОСОБА_5 запропонував щось викрасти, вони погодились. Він взяв бензопилу, а інші теж брали якісь речі та все віднесли на закинуті дачі, де заховали їх. Ввечері цього ж дня, вони втрьох прийшли і все забрали та віднесли ОСОБА_18 , якому все викрадене продали за 1200 грн., які поділили між собою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, давши аналогічні пояснення та уточнивши, що це було десь в травні 2016 року, після того як вони вже пообідали в училищі. ОСОБА_19 проживав в літній кухні, а ? частину будівлі хати він використовує як склад. Дійсно замок він відкривав цвяхом, так як раніше неодноразово бачив як сам ОСОБА_16 відкривав його цим цвяхом, який лежав біля порогу. Зайшли в приміщення з метою, щоб поламати там щось, а вже знаходячись всередині , побачивши, які там речі, вирішили їх викрасти.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах також визнав повністю, давши аналогічні пояснення. Крім того, додатково пояснив, що ОСОБА_5 запропонував їм зайти до середини приміщення та щось там поламати. Вони погодились, а коли зайшли до середини господарського приміщення, то вирішили викрасти щось і продати. Він взяв пилку, Сливка мотокосу, а ОСОБА_20 теж пилку. ОСОБА_5 запропонував продати викрадені речі ОСОБА_18 , який живе в с.Березівка.

Крім повного визнання вини обвинуваченими, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинувачених у вчинені злочину, підтверджується належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами:

- показаннями потерпілого в судовому засіданні, який пояснив, що знає ОСОБА_6 , так як вони проживали з ними по сусідству. В той день він о 07.00 годині пішов на роботу, коли прийшов в 17 год., то двері були відкриті. Він подзвонив сину. Син йому розповів, що приходили хлопці та просили металошукач, але він не дав, тому це мабуть вони і забрали це майно. Обвинувачених просить суворо не карати;

-витягом з ЄРДР ;

-заявою ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду місця події від 14.10.2016р. з відповідними фото таблицями згідно якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення ;

-копіями документів на викрадене майно;

-протоколом обшуку від 22.10.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 повела до домоволодіння в АДРЕСА_7 та видала бензопилу;

-протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 24.10.2016 року, під час якого перенесено відеозапис проведення обшуку;

-заявою ОСОБА_21 від 14.10.2016 року щодо видачі та залучення в якості речового доказу бензопили;

-протоколом огляду речей від 24.10.2016р., згідно якого оглянуто речі виявлені та вилучені під час огляду місця події, а саме: бензинову мотокосу, марки «Дніпро-М», моделі «БТ-430», бензинову ручну пилку, марки «Goodluck», червоного кольору та бензинову ручну пилку, марки «Урал», моделі «БП-45-3,0», синього кольору;

-постановою про визнання і долучення до кримінального провадження
речових доказів від 24.10.2016 згідно якого: бензинову мотокосу, марки «Дніпро-М», моделі «БТ-430», бензинову ручну пилку, марки «Goodluck», та бензинову ручну пилку, марки «Урал», моделі «БП-45-3,0», визнано речовими доказами;

-постановою про передачу речових доказів на зберігання потерпілому від 24.10.2016 року, згідно якої речі, які визнані речовими доказами, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 та зберігальною розпискою;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2016р., згідно якого свідок ОСОБА_21 розповів як та у кого придбав вказані речі;

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 26.10.2016р. під час якого перенесено відеозапис проведення слідчого експерименту;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2639 від 28.10.2016 згідно якої встановлено вартість викраденого майна;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2016р. за участю підозрюваного ОСОБА_7 , який розповів як та з ким і де викрали вищевказане майно;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.11.2017 з фото таблицями до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав в якому місці проникли до його приміщення і про пошкодження при цьому замка на дверях до приміщення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2017, згідно якого підозрюваний ОСОБА_7 розповів як та з ким, а саме зі ОСОБА_5 та ОСОБА_22 проникли до господарського приміщення потерпілого з метою помсти.

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з пояснень всіх обвинувачених, в зв`язку з тим, що їх знайомий відмовився їм дати металошукач, вони вирішили проникнути до його господарського приміщення для того, щоб йому нашкодити, а вже знаходячись всередині даного приміщення, вони вирішили вчинити крадіжку.
З урахуванням вказаних показань обвинувачених, достеменно встановлено, що умисел на заволодіння чужим майном виник у них, коли вони знаходились всередині господарського приміщення, а тому кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України суд вважає вірною.
При призначенні покарання обвинуваченим, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ними, те, що дані злочини є умисними, один з них злочином середньої тяжкості, а інший невеликої тяжкості; особи винних, так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент вчинення злочинів являлись неповнолітніми; ОСОБА_5 студент Олександрійського професійного аграрного ліцею №31, де характеризуються посередньо, всі обвинувачені мають постійне місце проживання; обвинувачений ОСОБА_7 працює, де характеризується позитивно; всі обвинувачені не перебувають на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога, а також те, що потерпілий просить не карати їх суворо.
Згідно із досудовою доповіддю неповнолітні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не становлять небезпеки для суспільства та мають середній ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає за можливе перевиховання неповнолітніх без ізоляції від суспільства, за умови встановлення судом певних обов`язків.
Згідно із досудовою доповіддю обвинувачений ОСОБА_7 також не становить небезпеки для суспільства та має середній ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає за можливе перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Згідно до вимог ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченими, наявності пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи, що всі обвинувачені до кримінальної відповідальності притягуються вперше, а також те, що потерпілий на суворій мірі покарання не наполягає, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинувачених є призначення покарання в виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України та в мінімальних межах санкції, передбаченої ч.1 ст.162 КК України щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді обмеження волі.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

При цьому суд вважає, що перевиховання та виправлення винних можливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає їм міру покарання з застосуванням ст. 75, а до неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з застосуванням ще і ст.104 КК України - звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням з покладенням на всіх обвинувачених обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами, а також є і справедливою.

Статтею 1 пунктом «а» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року закріплено право на звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні»установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме: травень 2016 року не досягли повноліття.
За таких обставин суд вважає, що на неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні надали згоду на застосування акту амністії, розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.
Потерпілим цивільний позов не заявлено.

Питання по речових доказах суд вирішує згідно ст.100 КПК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченим не обиралась.
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст., ст. 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 КК України та ч. 2ст. 185 КК України, призначивши покарання:

ОСОБА_5 -

за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі,

за ч.1 ст.162 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.75, 104 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_6 :

- за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі,

- за ч.1 ст.162 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
ОСОБА_7 :

- за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі,

- за ч.1 ст.162 КК України 1 (один ) рік обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази бензинову мотокосу, марки «Дніпро-М», бензинову ручну пилку, марки «Good luck» та бензинову ручну пилку, марки «Урал», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити його власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: