АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, одруженого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.05.2003 року Соснівським районним судом м. Черкаси до позбавлення волі 7 років за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, 198, ст. 70 КК України, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання 1 рік за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2001 р. до позбавлення волі 8 років з конфіскацією майна. 23.04.2009 звільнений з невідбутим строком 9 місяців 16 днів;

- 24.02.2010 Соснівським районним судом м. Черкаси до позбавлення волі 2 роки за ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання 1 місяць позбавлення за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2003 до остаточного відбуття покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 29.10.2011 звільнений умовно - достроково постановою Уманського місцевого суду Черкаської області за ст. 81 КК України з невідбутим строком 5 місяців 3 дні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2017 близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Різдв`яна, 43, біля приміщення відділення «ПриватБанк», за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung A310FZKDSEK», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 4/2398 від 07.12.2017 на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 29.07.2017, могла складати 4 000 грн. та грошовими коштами у сумі 200 грн., які належали потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд як своїм власним. Вищевказаними умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому матеріальну шкоду у сумі 4 200 грн.

Таким чином, умисині дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 29.07.2017 (а.м.к.п.6-8); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 12.11.2017 (а.м.к.п.10-11); протоколом огляду предмету від 13.11.2017 (а.м.к.п.16); постановою про приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 13.11.2017 (а.м.к.п.18); висновком судово - товарознавчої експертизи № 4/2398 від 07.12.2017 (а.м.к.п.23-25); довідкою з ломбарду «Позика» від 09.12.2017 (а.м.к.п.26); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.11.2017 (а.м.к.п.27); протоколом предявлення особи для впізнання від 29.11.2017 (а.м.к.п.31-33); протоколом предявлення особи для впізнання від 29.11.2017 (а.м.к.п.34-36).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.12.2017 р. у задоволенні клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 в період з «21» год. «00»хв. по «06» год. «00» хв. щоденно строком на 60 (шістдесят) діб. Строк домашнього арешту обчислюється з моменту винесення ухвали суду. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло у певний період доби.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2017 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про задоволення апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Постановляючи ухвалу про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також слідчий суддя врахував, що сама лише тяжкість вчиненого злочину не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами, адже останній вину визнає, одружений, має стійкі соціальні зв`язки, працює приватним підприємцем.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

Колегія суддів вбачає, що прокурор в апеляційній скарзі, стверджуючи, що слідчим суддею винесено необґрунтоване та невмотивоване рішення, оскільки викладені в ухвалі доводи не з`ясовувались та не досліджувались під час судового розгляду вищевказаного клопотання, а також в ньому не наведено належні, достатні мотиви та підстави винесення ухвали, не конкретизує, які саме доводи не були належним чином з`ясовані слідчим суддею та не були досліджені під час судового розгляду клопотання прокурора, а мотиви та підстави постановлення оскаржуваної ухвали слідчий суддя, за його внутрішнім переконання, вважає достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому судова колегія вважає, що слідчий суддя не зобов`язаний надавати докладну відповідь на кожен представлений аргумент органу досудового рпозслідування, а зі змісту оскаржуваного рішення є очевидним, що всі істотні питання справи було розглянуто.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, колегія суддів бере до уваги, однак не вбачає, що сама лише тяжкість даного кримінального правопорушення не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердження апелянта про те, що найбільш суворий запобіжний захід щодо ОСОБА_7 необхідно застосувати з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Колегія суддів вбачає, що у клопотанні та в судовому засіданні не наведено достатніх мотивів на обґрунтування того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у справі, ухилятися від слідства й суду, а також ним не зазначено підстави для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, у чому полягає винятковість цього випадку та не доведено неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Також немає об`єктивних даних про те, що ОСОБА_7 впливає або буде впливати на потерпілого чи свідків при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку.

Крім цього, документального підтвердження фактів порушення підозрюваним умов домашнього арешту також немає.

При цьому колегія суддів, як і слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, працює приватним підприємцем, що вказує на міцність його соціальних зв`язків.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів відхиляє доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як домашній арешт зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання прокурора.

Виходячи з цього, колегія суддів вбачає, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора і застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2017 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :