Провадження № 1-кп/344/610/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина-інвалід, згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 у квітні 2017 року, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , знайшов паперовий згорток із двома таблетками білого кольору, які подрібнив та зберігав при собі.

В подальшому, у квітні 2017 року, в ОСОБА_6 виник умисел на незаконний збут наркотичного засобу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 09.08.2017, попередньо домовившись про зустріч, в період часу з 11 год. 35 хв. до 11 год. 55 хв. біля магазину «Дарницький», що знаходиться по вул. Хоткевича, 48, у м. Івано-Франківську, діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 100 гривень частину таблетки у паперовому згортку, яка згідно висновку експерта №2.1-1075/17 від 10.07.2017 містить наркотичний засіб, обіг якої обмежено - бупренорфін, кількість якого становить 0,0027 грама.

31 серпня 2017 року між прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та сторони узгодили покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що угоду про визнання винуватості між ним та прокурором укладено ним добровільно у присутності його захисника, укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. Однак на даний час змінилися сімейні обставини, пов`язані з значними витратами на лікування дитини інваліда 1 групи, а тому не зможе виконати умови угоди щодо узгодженого покарання штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. За таких обставин просив відмовити у затвердженні укладеної між ним та прокурором угоди про визнання винуватості від 31 серпня 2017 року.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного, просив відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості внаслідок неможливості виконання узгодженого сторонами покарання ОСОБА_6 .

Прокурор зазначив, що за таких обставин вважає за неможливе затвердження судом угоди, укладеної між ним та ОСОБА_6 , та призначенням узгодженого сторонами покарання.

Представник органу пробації поклалася на розсуд суду.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд згідно ст.474 КПК України перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК та КК України.

Відповідно до ст. 68, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 згідно угоди про визнання винуватості визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, згідно статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

В той же час, зі змісту обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_6 вчинив у квітні 2017 придбання наркотичного засобу двох таблеток, що містять бупренорфін, шляхом привласнення знайденого у дворі будинку АДРЕСА_3 , які подрібнив та зберігав при собі. Тільки після цього у ОСОБА_6 у тому ж місяці виник умисел на незаконний збут наркотичного засобу.

Таким чином, з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що придбання наркотичного засобу 2 таблеток з вмістом бупренорфіну здійснено ОСОБА_6 без мети збуту, так як в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості чітко вказано, що умисел на збут наркотичного засобу виник у подальшому.

Аналогічно, в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості вказано на зберігання ОСОБА_6 2 подрібнених таблеток до виникнення умислу про незаконний збут наркотичного засобу і відсутні будь-які дані про подальше зберігання цього наркотичного засобу з метою збуту.

Крім того, суд зауважує, що згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 придбано шляхом привласнення знайденого дві таблетки з вмістом бупренорфіну, однак 09.08.2017 збуто ОСОБА_7 тільки частину однієї таблетки у паперовому згортку, в той же час відомостей про зберігання ОСОБА_6 з метою збуту решти наркотичного засобу (понад одну подрібнену таблетку) при собі чи в будь-якому іншому місці, чи попередній збут інших частин знайденого та подрібненого ним наркотичного засобу ні обвинувальний акт, ні угода про визнання винуватості не містить, а отже досудовим розслідуванням вказані обставини не встановлені, а тому твердження про активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину є безпідставним.

Згідно угоди про визнання винуватості, узгоджуючи покарання ОСОБА_6 з застосуванням ст.69 КК України за ч.1 ст.307 КК України у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий злочин), особу винного (згідно ст.89 КК України раніше не судимий, розкаюється у вчиненому, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), обтяжуючих обставин згідно ст.67 КК України не встановлено, а пом`якшуючою обставиною згідно ст.66 КК України вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також зазначено, що до пом`якшуючих обставин слід віднести скрутне матеріальне становище та те, що на утриманні ОСОБА_6 знаходиться дитина-інвалід.

Злочин, вину в якому згідно угоди про визнання винуватості беззастережно визнав ОСОБА_6 , є тяжким злочином. Санкцією ч.1 ст.307 КК України передбачено покарання - позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Альтернативного покарання за незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів КК України не містить.

Відповідно до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті цього Кодексу за цей злочин.

В обвинувальному акті вказано єдину обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України щире каяття. Угода про визнання винуватості в частині зазначення обставин, що пом`якшують покарання не відповідає положенням обвинувального акта: в угоді про визнання винуватості вказано як пом`якшуючу обставину щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

З огляду на викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості фактичні обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що сторони угоди безпідставно в угоді про визнання винуватості зазначили активне сприяння розкриттю злочину як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також в угоді про визнання винуватості вказано: «Крім того, до пом`якшуючих обставин слід віднести скрутне матеріальне становище та те, що на утриманні ОСОБА_6 знаходиться малолітня дитина-інвалід». Вказані обставини не зазначені в ч.1 ст.66 КК України як такі, що пом`якшують покарання.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.66 КК України, визнання пом`якшуючими покарання обставин, не зазначених у ч.1 ст.66 КК України, належить виключно до компетенції суду, а не покладається на розсуд сторін угоди.

Суд вправі на підставі ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті цього Кодексу за цей злочин тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На переконання суду, у даному кримінальному провадженні наявна тільки одна пом`якшуюча покарання ОСОБА_6 обставина щире каяття.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд зауважує, що обвинувачений згідно ст.89 КК України несудимий і не працевлаштований. Зі слів ОСОБА_6 , він ніколи не був офіційно працевлаштований, отримує допомогу як опікун дитини-інваліда.

На переконання суду, твердження сторін в угоді про визнання винуватості про скрутне матеріальне становище обвинуваченого тільки підтверджує неможливість призначення ОСОБА_6 узгодженої сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 20400 грн, що також підтверджено безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5

За таких обставин суд вважає, що узгоджене сторонами кримінального провадження покарання обвинуваченого згідно угоди про визнання винуватості у виді штрафу у розмірі 20400 грн суперечить вимогам ст.ст.65, 66, 69, 307 КК України, не відповідає тяжкості злочину та особі винного, а отже суперечить інтересам суспільства та не може бути призначене за вказаних вище обставин.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З врахуванням викладеного, думки обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_8 , що просили суд відмовити у затвердженні укладеної угоди, суд вважає, що хоч угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, однак умови угоди суперечать вимогам КК України, не відповідають інтересам суспільства та існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, а тому угода не може бути затверджена, а узгоджена сторонами міра покарання не може бути призначена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-69 КК України, ст.ст.314, 369, 372, 468-474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 серпня 2017 року, укладеної між прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості - відмовити.

Повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9