Дата документу 24.10.2017

Справа № 334/692/17
Провадження № 1-кп/334/263/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, не працевлаштованої, не заміжній, не маючій на утриманні малолітніх дітей, маючій не повну загальну середню освіту, інваліду 3 групи, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судима
яка обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2. ст.. 15, ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А НО В И В :
22.12.2016 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні супермаркету «ТРАШ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенко, буд.№73, шляхом вільного доступу, таємно викрала з полиці супермаркету упаковку цукерок «Зоряне сяйво», вартість 22,32 гривень, 1 пляшку вина «Повна чарка» сливове, вартістю 41, 60 гривень, пляшку вина «Chateau Vaitely Cabarnet - Sauvignon» вартістю 63,96 гривень, пляшку вина «Villa Кгіт», вартістю 51,12 гривень, 1 упаковку соку «Фрузі Чумак» яблучний вартістю 2,24 гривень, 2,384 кг. яблук «Семеренко» вартістю 20,96 гривень, а всього на загальну суму 202,2 гривень.
Заволодівши вказаною продукцією, ОСОБА_5 сховавши її до чорного полімерного пакету, пройшла металевий турнікет та направилась до виходу, проте не довела свій злочинний намір до кінця з причин що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони супермаркету «ТРАШ» при спробі покинути супермаркет.
В результаті свої умисних злочинних дій ОСОБА_5 спричинила ТОВ «ТРАШ», матеріальні збитки на загальну суму 202, 2 гривень.
В судовому засіданні, ОСОБА_5 свою вину, в скоєному кримінальному правопорушенні, визнала у повному обсязі, зазначила, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності.
В судове засідання представник потерпілого не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив що претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.
Показання обвинуваченої підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і її дії суд кваліфікує по ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення майна (крадіжка).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, на обліку нарколога та психолога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченій, суд врахував, що обвинуваченою скоєно умисний злочини середньої тяжкості, той факт, що вона раніше не судима, не має на утриманні малолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винної після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі.
У судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона є інвалідом 3 групи.
Адвокат підтримав клопотання, прокурор не заперечував проти його задоволення.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році-, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (111, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 , вчинила злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», є інвалідом третьої групи, обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «г» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :

Визнати винною ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.. 15, ч.1 ст. 185 КК України, на підставі якого призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного за ч.2. ст.. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Речові докази: упаковку цукерок «Зоряне сяйво», 1 пляшку вина «Повна чарка» сливове, 1 пляшку вина «ChateauVartelyCabarnct - Sauvignon», 1 пляшку вина «VillaKrim», 1 упаковку соку «Фрузі Чумак» яблучний, 2. 384 кг яблук «Семеренко» - повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1