Справа № 480/1966/16-к
Провадження № 1-кп-480/19/16
Вирок
Іменем України
22 січня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця с. Голубне, Березнівського району, Рівненської області, громадянина України, освіта спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.02.2016 року Острожським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, призваного 25.04.2015 року за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив військову службу у військовій частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді стрільця 3-го мотопіхотного відділення 1-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти у військовому звані солдат.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
Встановив:
25.04.2015 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової польової-частини НОМЕР_1 від 11.06.2015 року № 129 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира 2-го мотопіхотного відділення 3-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти даної військової частини.

Наказом командира військовій частини польова пошта НОМЕР_1 від 25.06.2015 року № 142 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 3-го мотопіхотного відділення 1-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдат ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини- польова пошта В НОМЕР_2 від 02.08.2015 року № 173 солдату ОСОБА_4 було надано щорічну основну відпустку тривалістю 10 діб з 02.08.2015 року по 11.08.2015 року включно.

12.08.2015 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився з відпустки на службу до місця проведення табірного збору військової частини польова пошта В НОМЕР_2 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АДРЕСА_2 та продовжував незаконно перебувати поза його межами до 12.07.2016 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби. 12.07.2016 року ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва було затримано працівниками Березнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винними повністю і суду пояснив, що, дійсно, в період з серпня 2015 року по липень 2016 року залишив місце служби, на навчальному полігоні в АДРЕСА_2 , де він проходив військову службу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому діянні. Це підтверджується сукупністю наступних доказів.

Відповідно до наказу № 129 від 11.06.2015 року командира військовій частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира 2-го мотопіхотного відділення 3-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти даної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 25.06.2015 року № 142 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 3-го мотопіхотного відділення 1-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти даної військової частини.

Відповідно до акту службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини польова пошта В НОМЕР_2 військовослужбовцем ОСОБА_4 було проведено відповідну перевірку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.3 ст.408 КК України самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем проживання та служби характеризується позитивно, повністю визнав свою вину і в скоєному розкаявся.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Острожського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року більш суворим призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - три роки, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

22.01.2018