В И Р О К
іменем України
21 листопада 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000499 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, вдівця, не працюючого, не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.06.2017 року, близько 10.00 год. ОСОБА_4 прибув до свого сусіда ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де протягом 2-3 годин спільно вживали спиртні напої.

В ході вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка, в результаті якої у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Продовжуючи сварку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийшли на територію подвір"я вказаного домоволодіння, де ОСОБА_5 з метою нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навмисно завдав ОСОБА_4 два удари ножем ззаду в область хребтової лінії.

В результаті зазначених дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №106-Зм/17 від 21.06.2017 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: - гостра важка відкрита проникаюча хребетно-спинномозкова травма від 04.06.2017 року у формі проникаючих двох сліпих колото-різаних поранень паравертебральних ділянок на рівні 8-го грудного відділу хребта справа і на рівні 12-го грудного відділу хребта ліворуч, забиття спинного мозку грудного відділу хребта тяжкого ступеню, з формуванням епі- а субдуральних гематом на рівні конуса спинного мозку, з вираженою компресійно-ішемічною мієлопатією, що ускладнилися у своїй течії розвитком нижього пара парезу, з акцентом в ліву ногу, синдромом Броун-Секара, неможливістю акту ходьби і порушення функцій тазових органів , що за ступенем тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки життя (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим себе визнав частково. Пояснив, що напередодні 03.06.2017 ввечері він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вживали спиртні напої. Наступного дня вранці до нього додому без запрошення прийшов ОСОБА_4 . Вони разом випили приблизно по 100 грам горілки, після чого ОСОБА_4 почав тягти в бік свого двору залізне корито із якого він годував курей. З метою захистити своє майно від узяв зі стола будинку кухонний ніж та наніс ним два удари в спину ззаду ОСОБА_4 . Йому було байдуже куди прийдуться удари, так як він захищав своє майно у будь-який спосіб. Після чого ОСОБА_4 упав та повз по доріжці до хвіртки в напрямку вулиці. Пересвідчившись, що потерпілий живий, пішов у хату. Допомоги ОСОБА_4 не надавав, швидку допомогу не викликав. Вважав свої дії правомірними.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 04.06.2017 року близько 10-00 год він на запрошення ОСОБА_7 прийшов додому до ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , приніс із собою недопиту пляшку горілки. Випили її утрьох. Після чого у ОСОБА_5 виникла несподівана агресія, він узяв два ножі і наніс йому два удари в спину. Від отриманих травм він упав на землю, та не зміг встати на ноги, так як вони відмовили. ОСОБА_5 кричав, що порубає його на шматки та закопає у лісі. Потім на допомогу прийшов його батько та інші люди. Приїхала швидка допомога і його госпіталізували. Тривалий час проходив стаціонарне лікування. Частково стан здоров"я відновився. Наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є батьком потерпілого ОСОБА_4 04.06.2017 року близько 13-00 год. він двору ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 почув крики та прохання про порятунок. Коли зайшов на подвір"я вказаного будинку, то побачив лежачого на землі свого сина ОСОБА_4 та стоячого над ним із сокирою п"яного ОСОБА_5 . ОСОБА_5 усім погрожував сокирою. Він витяг свого сина на вулицю, викликали швидку допомогу. Сина госпіталізували. Він дізнався від нього та лікарів про те, що ОСОБА_5 наніс два ножових порання ОСОБА_4 в спину ззаду, якими пошкодив спинний мозок. В результаті чого син проходив тривале стаціонарне лікування та продовжує лікуватись до цього часу, так як йому встановлена інвалідність ІІІ групи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 04.06.2017 року близько 13-00 год. він біля двору ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 почув крики про допомогу. Дізнався, що ОСОБА_5 спричинив ножові поранення ОСОБА_4 . ОСОБА_5 був у стані алкогольного сп"яніння. Він викликав поліцію.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 04.06.2017 року він ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вдома у ОСОБА_5 випили по 0,5 л. горілки. Під час розпивання спиртного жодних сварок між ними не було. Після випитого йому стало зле і він не пам"ятає подій, що відбувались. Потім йому ОСОБА_5 розповів, що ножем в хребтову область наніс два удари ОСОБА_4 . Передувало цьому намагання ОСОБА_4 викрасти металеве корито, що належало обвинуваченому.

Крім того, будучи дослідженими в судовому засіданні наступні письмові докази, а саме:

Із протоколу огляду місця події від 04.06.2017 та фототаблиці до нього, в ході якого виявлено два ножі, нашарування речовини бурого кольору на лезі одного із ножів. Такі нашарування виявлені на бетонній доріжці. (а. с. 110-114).

За висновками судово-медичної експертизи №106-Зм/17 від 06.06.2017 та додаткової судово-медичної експертизи № 118-Зм/17 від 10.07.2017 у потерпілого ОСОБА_4 встановлені гостра важка відкрита проникаюча хребетно-спинномозкова травма від 04.06.2017 року у формі проникаючих двох сліпих колото-різаних поранень паравертебральних ділянок на рівні 8-го грудного відділу хребта справа і на рівні 12-го грудного відділу хребта ліворуч, збиття спинного мозку грудного відділу хребта тяжкого ступеню, з формуванням епі- а субдуральних гематом на рівні конуса спинного мозку, з вираженою компресійно-ішемічною мієлопатією, що ускладнилися у своїй течії розвитком нижнього пара парезу, з акцентом в ліву ногу, синдромом Броун-Секара, неможливістю акту ходьби і порушення функцій тазових органів , що за ступенем тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки життя (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). (а. с,130, 131, 133, 134).

Висновками експертного дослідження №397-Ис/17 від 17.06.2017 в ході якого встановлено,що на двох фрагментах марлевого бинта зі змивами, вилученими в ході огляду місця події, знайдена кров людини і її приналежність ОСОБА_4 не виключається. (а. с. 115-117).

Висновком цитологічної експертизи №659-Ц/17 від 22.06.2017 в результаті проведення експертизи кухонного ножу, який було вилучено 04.06.2017, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , на клинку та на рукоятці знайдені сліди крові людини. Враховуючи результати досліджень і групу крові можуть походити від потерпілого. (а. с. 125-127).

Протоколом слідчого експерименту від 07.07.2017 за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та відеозаписом до нього відтворено послідовність дій обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 . Таким чином, достеменно встановлено механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 (а. с. 135-139).

Оцінені судом як належні письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду ті обставини, що ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп"яніння, використовуючи надуманий привід, та особисту неприязнь до потерпілого ОСОБА_4 , викликану невірним сприйняттям обстановки через стан алкогольного сп"яніння, наніс останньому два цілеспрямовані удари кухонним ножем в область хребтової лінії, свідомо допускаючи настання будь-яких наслідків. Тобто, ОСОБА_5 діяв із невизначеним умислом, що дає підстави кваліфікувати його дії за наслідками, що настали.

Доказів на спростування обвинувачення стороною захисту не надано. Посилання обвинуваченого на його перебування в стані необхідної, уявної оборони, чи крайньої необхідності, викликаної протиправною поведінкою потерпілого ОСОБА_4 , що виразилась у відкритому викраденні із його двору його металевого корита не відповідає ч.5 ст.55 Конституції України яка визнає право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом. Спосіб який обрав ОСОБА_5 заборонений законом.

Суд визнає ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, так як обвинувачений ОСОБА_5 не розкаявся у вчиненні злочину, навпаки в судових дебатах заявив, що шкодує про те, що взяв ніж, а не вила, не вибачився перед потерпілим, не відшкодував заподіяну злочином шкоду, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння, що не заперечував сам обвинувачений, та підтвердили потерпілий ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_7 дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: те, що, вчинив злочин вперше, задовільно характеризується за місцем проживання, вдівець, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 12500 грн. та моральної шкоди на суму 150000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На обґрунтування матеріальних витрат потерпілим надані товарні чеки із різних аптек за період після 05 червня 2017 року по липень 2017 року (а. с. 35-40) за якими сума витрат на лікування становить 6045 грн.50 коп. Решта чеків підтверджують факт покупки інших товарів, в тому числі алкоголю та тютюнових виробів, що не може судом бути враховано як доказ придбання потерпілим ОСОБА_4 медичних препаратів.

Таким чином, цивільним позивачем не доведено перед судом позовні вимоги матеріального характеру на заявлену суму у зв`язку з чим, позовну заяву слід задовольнити в межах доведення на суму 6045 грн.50 коп. в іншій частині слід відмовити.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що спричинений потерпілому ОСОБА_4 фізичний біль призвів до його моральних страждань, інвалідності, та підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 50000 гривень.

Таким чином, цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Цивільний позов прокурора у сумі 9050,34 грн., понесених комунальними закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 цивільний відповідач ОСОБА_5 визнав у повному обсязі, тому він, відповідно до ст. 174 ЦПК України підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК УКраїни

Керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

Початком відбування покарання ОСОБА_5 вважати 21 листопада 2017 року.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили з домашнього арешту на тримання під вартою в Харківському УВП (№27), взявши його під варту негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6045 грн. 50 коп. та моральної шкоди в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позовної заяви ОСОБА_4 - відмовити.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Зміївської районної державної адміністрації Харківської області витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 711 грн.99 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Харківської обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 8338 грн. 35 коп.

Речові докази: 2 (два) кухонних ножі, два змиви з речовиною бурого кольору та контрольний зразок ватного тампона, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Зміївського ВП ГУНП України в Харківській області, квитанція № 176 - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: