Справа № 309/496/17
Провадження № 1-кп/309/181/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Хуст кримінальне провадження №0000062 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велятино Хустського району Закарпатської області, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 17 січня 2017 року, біля 16 години 30 хвилин, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, яка виникла на ґрунті особисто неприязних відносинах зі своїм сином ОСОБА_8 та невісткою ОСОБА_5 , діючи умисно, погрожуючи вбивством та виражаючи свою неприязнь та агресію до ОСОБА_5 , відкрутив кришку на двохлітровій пляшці з сумішшю бензину та почав обливати даною сумішшю останню, після чого дістав сірники та намагався їх підпалити, при цьому погрожуючи фізичною розправою, а саме: погрожував, що, якщо ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не покинуть будинок, то він підпалить їх. При таких обставинах у потерпілої ОСОБА_5 були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози вбивством.

Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провинну у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, але від дачі показань відмовився, скориставшись даним йому на це правом.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні питання щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 залишила на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_6 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України, - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_6 злочин - є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий /арк.крим.пров.66/, на обліку у лікарів психіатра та нарколога психо - наркологічного відділення Хустської районної поліклініки не перебуває /арк.крим.пров.55/, є пенсіонером /арк.спр.64/, за місцем проживання характеризується добре /арк.крим.пров.61/.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання провини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладених обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання в межах санкції ст.129 ч.1 УК України - у вигляді арешту, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування до ОСОБА_6 амністії та звільнення його від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» він досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810 VIIІ від 22 грудня 2016 року.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання за амністією.

Відповідно до ст.85 КК України: на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.2 ст.86 КК України: законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»: амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону: установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016року: питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників..

Відповідно до п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року: звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 /арк.спр.64/, виданого Пенсійним фондом України 10 вересня 2010 року, - обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, який є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин він вчинив до дня набрання чинності /7 вересня 2017 року/ Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніш не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

У кримінальному провадженні відомості про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,373-375 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ місяців арешту.

На підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Речові докази по справі: пластмасову ємність 1,5 літра; коробку сірників; пластмасову кришку зеленого кольору та два невикористаних сірника, - які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1