Єдиний унікальний № 590/763/17
Провадження № 1-м/590/3/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року Ямпільський районний суд
Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ямпіль Сумської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до кримінального законодавства України вироку Центрального районного суду м.Сочі Краснодарського краю від 25.07.2016 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського кураєвого суду від 22.11.2016 відносно:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Середина-Буда Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, останнє відоме місце проживання в Україні якого: АДРЕСА_1 ,
у відповідність із законодавством України на підставі ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України,-
в с т а н о в и в:
03 липня 2017 року наказом №2105/5 Міністерство юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.07.2017 року /дата надходження клопотання/ Міністерство юстиції України звернулося до Ямпільського районного суду Сумської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність з чинним законодавством України.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився. Про час, місце та дату розгляду клопотання був повідомлений належним чином. За змістом клопотання прохає суд розглянути клопотання в судовому засіданні без його участі, яка не є обов`язковою відповідно до ч.1 ст.610 КПК України.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідно до чинного законодавства України наркотичні засоби, за замах на незаконний збут яких гр-н України ОСОБА_4 був засуджений вироком Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю, а саме: речовина, що містить в своєму складі похідне метилового ефіру 3-метил-2- (1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти; речовина, в своєму складі похідне N-метілефедрона, - не включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 зі змінами. Таким чином, на час вчинення ОСОБА_4 замаху на збут наркотичних засобів на території Російської Федерації вказані речовини не були визнані на території України речовинами, обіг яких обмежений чи заборонений. Тому у випадку, коли ОСОБА_4 здійснював збут вказаних речовин на території України, в його діях був би відсутній склад кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, прокурор просив у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України відмовити.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням отриманих на запит суду листів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба), суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст.610 КПК України.
За змістом ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.3 ст.603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою (Глава 46 КПК України). При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
З урахуванням викладеного, суд при вирішенні клопотання Міністерства юстиції України зазначає, що відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» від 22.09.1995 року, вказана Конвенція набрала чинності для України з 01.01.1996 року та відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 звернувся із заявою про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання /а.с. 17/.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Центрального районного суду м.Сочі Краснодарського краю від 25.07.2016 року ОСОБА_4 , який є громадянином України і зареєстрований в АДРЕСА_1 , визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п.Г ч. 4 ст. 228.1 КК РФ за скоєння замаху на незаконний збут наркотичних засобів, скоєне за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю та без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання визначено рахувати з моменту ухвалення вироку, зарахувавши ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 04.03.2016 року по 25.07.2016 року включно /а.с. 5-11/.
Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Краснодарського кураєвого суду від 22.11.2016 року вказаний вище вирок було змінено, покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 30, п.Г ч. 4 ст. 228.1 КК РФ змінено з 11 років позбавлення волі на 10 років позбавлення волі. В іншому вирок суду залишено без змін /а.с. 12-13/.
При цьому з вироку Центрального районного суду м.Сочі Краснодарського краю вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений за замах на збут таких наркотичних засобів як речовина, що містить в своєму складі похідне метилового ефіру 3-метил-2- (1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти та речовина, що в своєму складі містить похідне N-метілефедрона. Хімічних формул вирок РФ не містить.
Вказане кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений, останній вчинив на території Російської Федерації 25.02.2016 року.
Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770).
Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770, похідне метилового ефіру 3-метил-2- (1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти та похідне N-метілефедрона - у вказаному Переліку відсутні.
Крім того, як слідує із наданих на запит суду листів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) /а.с. 53, 55-56/ хімічна речовина метил -3,3-диметил-3(1-циклогексилметил-1Н-індазол-3-іл-карбоксамідо) бутаноат (інша хімічна назва: метиловий ефір 3,3-диметил-2-(1-циклогексилметил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти) похідне метилового ефіра 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, станом на 14.09.2017 року як самостійна позиція до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року не включена.
В зв`язку з тим, що вирок Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю, яким засуджено ОСОБА_4 не містить конкретної формули похідного N-метілефедрона, із його змісту не можна зрозуміти, який саме засіб чи речовина розглядається як похідне N-метилефедрону, не назначено назви - хімічної за класифікацією IUPAC, без наявності такої конкретної інформації про вказану речовину суд позбавлений можливості самостійно визначити чи включена дана речовина до Переліку.
На запит суду стосовно чи кожне похідне N-метілефедрона як самостійна позиція входить до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, Держаною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) листом надано роз`яснення, із змісту якого можна дійти висновку, що N-метилефедрон є новою дизайнерскою речовиною похідною групи фенетиламінів, станом на 10.11.2017 року як самостійна позиція не включена до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року. Проте похідні групи фенетиламінів (за винятками) входять до Списку №2 таблиці І Переліку. Разом з тим, похідне N-метилефедрону це загальна назва і може включати декілька похідних на основі цієї сполуки, тому у разі надходження конкретної інформації щодо того, який саме засіб чи речовина розглядається як похідне N-метилефедрону Держлікслужба зможе надати інформацію, сформовану на принципах повноти дослідження.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що 25.02.2016 року, коли засудженим ОСОБА_4 було вчинено замах на збут на території Російської Федерації наркотичних засобів: речовини, що містить в своєму складі похідне метилового ефіру 3-метил-2- (1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти та речовини, що в своєму складі містить похідне N-метілефедрона, вказані речовини не були віднесені до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, обіг яких на території України обмежений чи заборонений.
За змістом ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно ч.ч. 1, 3, 4 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.4 КК України передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з ч.4 ст.10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
За змістом п.«е» ч.1 ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року (01.01.1996 року дата набрання чинності для України), засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов, зокрема, якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що на час вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб замаху на збут наркотичних засобів у великих розмірах: речовини що містить в своєму складі похідне метилового ефіру 3-метил-2- (1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти та речовини, що в своєму складі містить похідне N-метілефедрона, на території Російської Федерації, вказані речовини не були визнані на території України речовинами, обіг яких обмежений чи заборонений, суд приходить до висновку про те, що у разі вчинення ОСОБА_4 спроби збуту даної речовини 25.02.2016 року на території України, його дії не містили б складу кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, кримінальна відповідальність за які передбачена КК України.
Виходячи з викладеного, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 , яким останній був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, скоєний за попередньою змовою групою осіб, вчинений у великому розмірі), у відповідність із законодавством України не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції "Про передачу засуджених осіб" 1983 року, ст.ст.369, 372, 392, 610 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю Російської Федерації від 25.07.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського кураєвого суду від 22.11.2016 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Середина-Буда Сумської області Ямпільського району, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, останнє відоме місце проживання в Україні якого: АДРЕСА_1 - відмовити.
Копію ухвали надіслати Міністерству юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ямпільського районного суду
Сумської області ОСОБА_1