Справа №591/5466/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/253/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року, на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про виправлення описки у вказаному вироку та на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році», відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гяндж, Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2017 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме з 17.10.2016 року по 12.02.2017 року, тобто до набрання вироком Печерського райсуду м. Київ законної сили, а також строк перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для участі в розгляді кримінального провадження Зарічним районним судом м. Суми згідно ухвали про етапування від 21.03.2017 року до вступу вироку від 10.11.2017 року в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У апеляційній скарзі на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про виправлення описки у вироку цього суду від 10.11.2017 року прокурор просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням норм процесуального закону в частині вирішення питання про застосування вимог ч.5 ст.72 КК України в резолютивній частині вироку, а саме зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.10.2016 року до 13.02.2017 року.

У апеляційній скарзі на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_7 прокурор просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання за цим Законом у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 , за сукупністю злочинів остаточно визначено до відбуття покарання призначене за вироком Печерського райсуду м. Києва від 13.01.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано відбуту частину покарання за вироком Печерського райсуду м. Києва від 13.01.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі з 17 жовтня 2016 року, залишивши його під вартою для відбуття вказаного покарання.

Покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., визначено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 351,84 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Крім того, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року у вироку цього суду від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 виправлено описки, а саме: в тексті вироку ухвалено зазначити: прізвище та ім`я засудженого « ОСОБА_7 »; в описовій частині зазначити: дату скоєння кримінального правопорушення - 10.10.2016 р.; у резолютивній частині вироку зазначити: відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.10.2016 року до 13.02.2017 року.

Також ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року звільнено ОСОБА_7 на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 22.12.2016 року від відбування покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2017 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд у вироку ухвалив зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 відбуту частину покарання за вироком Печерського райсуду м. Києва від 13.01.2017 року, тобто 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, тоді як мав також застосувати положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувавши обвинуваченому у строк попереднього ув`язнення час перебування під вартою з 17.10.2016 року та строк його перебування в установах попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України в Зарічному районному суді м. Суми, тобто з моменту етапування в Сумське СІЗО до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення рахується за 2 дні позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2017 року про виправлення описки у вироку цього суду від 10.11.2017 року відносно ОСОБА_7 прокурор мотивує тим, що при розгляді питання про усунення описки суд вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки в порушення вимог ст. 379 КПК України під виглядом виправлення описки виніс ухвалу, якою змінив зміст резолютивної частини вироку в частині зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання шляхом застосування положень ч.5 ст.72 КК України.

Вимоги апеляційної скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2017 року про застосування акту амністії прокурор мотивує тим, що дане рішення прийнято судом поза межами кримінального провадження і стосується питань виконання вироку, чим не дотримано вимог територіальної підсудності зважаючи на те, що обвинувачений тимчасово перебуває в установі попереднього ув`язнення, а не в установі виконання покарань. Також прокурор зазначає, що судом у цілому не дотримано вимог до розгляду даної справи, які визначені ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

За обставин, встановлених вироком суду, 10.10.2016 року, близько 21:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись в ТРЦ «Мануфактура», що по вулиці Харківська, 2/2, м. Суми, з метою вчинення крадіжки зайшов у магазин одягу «Сторр», взяв з полиці джинсові штани та пройшов до примірочної, де сховав їх під куртку в якій був одягнений, пройшов повз касу, однак свій злочин не зміг довести до кінця так як був затриманий працівниками вказаного магазину, вартість викраденого майна склала 899 грн.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення прокурора, яка у повному обсязі підтримала подані прокурором у кримінальному провадженні апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційні вимоги прокурора, а обвинувачений ОСОБА_7 також просив не застосовувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, що під сумнів у поданих апеляційних скаргах не ставиться.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на крадіжку чужого майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними твердження апеляційної скарги прокурора щодо незастосування місцевим судом при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 закону України про кримінальну відповідальність, передбаченого ч.5 ст.72 КК України, оскільки судом не було враховано строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавленні волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, чого вимагає ч.5 ст.72 КК України.

Як вбачається з вироку Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2017 р., ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу на користь держави в сумі 850 грн. Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів остаточно визначено до відбуття покарання призначене за вироком Печерського райсуду м. Києва від 13.01.2017 р., яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, та згідно вимог ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано відбуту частину покарання за вироком Печерського райсуду м. Києва від 13.01.2017 р. з 17.10.2016 р., залишивши обвинуваченого під вартою для відбуття вказаного покарання. Покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн. визначено виконувати самостійно (т.1 а.п.235-236).

Як слідує з наданої до апеляційного суду копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т.2 а.п.49), ОСОБА_7 був затриманий 17.10.2016 р. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Згідно копії вироку Печерського районного суду м. Київ від 13.01.2017 р., ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 17.10.2016 р., запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою (т.1 а.п.92-94).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, цей вирок набрав законної сили 18.02.2017 р. (т.2 а.п.53).

Також, як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21.03.2017 р. (т.1 а.п.100), обвинуваченого ОСОБА_7 , який утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор» було переведено до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для його подальшої доставки в Зарічний районний суд м. Суми для участі у судовому розгляді кримінального провадження по обвинуваченню за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Згідно надісланої на адресу Апеляційного суду Сумської області довідки за підписом начальника ВК ВСР Сумського СІЗО (т.2 а.п.47), ОСОБА_7 відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 21.03.2017 р. прибув до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» 14.05.2017 р. (т.2 а.п.47).

Частиною 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, який діяв до 21.06.2017 року (Закон України №2046-VII від 18.05.2017 року), передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вищезазначених вимог закону, а також того, що обвинувачений ОСОБА_7 з моменту фактичного затримання 17.10.2016 р. і до 18.02.2017 р., тобто до набрання вироком Печерського районного суду м. Київ від 13.01.2017 року законної сили, перебував під попереднім ув`язненням, колегія суддів, керуючись ст. 5 КК України, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ч.5 ст.72 КК України і зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, вимоги цього ж Закону необхідно застосувати і щодо строку перебування ОСОБА_7 в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України в Зарічному районному суді м. Суми, тобто з моменту етапування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», а саме з 14.05.2017 р. і до вступу вироку суду від 10.11.2017 р. в законну силу.

Таким чином, в строк покарання ОСОБА_7 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення за період з 17 жовтня 2016 року по 18 лютого 2017 року включно, а також період перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 14 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.5, ч.5 ст.72 КК України.

В той же час, колегія суддів вважає, що такий недолік судового розгляду, як незастосування судом при ухваленні вироку положень ч.5 ст.72 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 , не тягне за собою визнання вироку суду незаконним та не може слугувати підставою для його зміни, як на цьому наголошує прокурор, оскільки цей недолік може бути усунений апеляційним судом, шляхом прийняття рішення відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року слід залишити без задоволення.

Що стосується апеляційної скарги прокурора на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 06.12.2017 року про виправлення описки в зазначеному вироку, то колегія суддів вважає слушними його доводи про те, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки своєю ухвалою, серед іншого, постановивши зазначити в резолютивній частині вироку про зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, керуючись при цьому ст.379 КПК України.

Так, за змістом положень ст.379 КПК України суд має право виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки та очевидні арифметичні помилки. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Дослідивши зміст резолютивної частини вироку відносно ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що суд, не дотримавшись вимог цього закону, фактично вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки під виглядом виправлення описки постановив свою ухвалу від 06.12.2017 р., якою фактично змінив зміст резолютивної частини вироку від 10.11.2017 р.

За наведених обставин, колегія суддів вважає необхідним виключити з резолютивної частини ухвали вказівку суду про зазначення в резолютивній частині вироку «відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.10.2016 року до 13.02.2017 року.» і змінити таким чином ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2017 р. про виправлення описки у вироку від 10.11.2017 р.

Оскільки колегія суддів не вбачає підстав для повного скасування ухвали суду про виправлення описки, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу суду від 06.12.2017 р. про виправлення описки підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про допущене судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали від 06.12.2017 р. про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України було ухвалено Зарічним районним судом м. Суми 10.11.2017 р. (т.1 а.п.235-236).

13.11.2017 р., тобто вже після постановлення вироку від 10.11.2017 р., на адресу Зарічного районного суду м. Суми надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування ЗУ «Про амністію» від 22.12.2016 р. відносно ОСОБА_7 (т.1 а.п.241).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2017 р. клопотання захисника було задоволено та ОСОБА_7 на підставі ст.3 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування покарання, призначеного за вироком суду від 10.11.2017 р.

Разом з тим, як вірно вказує прокурор, зважаючи на те, що дане рішення судом прийнято поза межами кримінального провадження і стосується питань звільнення особи від відбування покарання в зв`язку відбуттям певної частини покарання, судом не дотримано вимог територіальної підсудності, оскільки ОСОБА_7 на даний час тимчасово перебуває в установі попереднього ув`язнення, а не в установі виконання покарань, при цьому суд послався на вимоги ст.ст.537, 539 КПК України, які регулюють розгляд питань та порядку, пов`язаних з виконанням вироків.

В той же час, зважаючи на те, що відповідне клопотання про застосування амністії було подано до суду вже після ухвалення вироку в справі, судом також не дотримано вимог ст.15 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення судді для розгляду конкретної справи, яке здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом, тоді як у даному випадку йдеться саме про окрему справу.

Крім того, відповідно до ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення. Неявка цієї особи не зупиняє розгляду справи.

Судам, а також органам та установам, на які покладено підготовку матеріалів для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням цього Закону, надається право вимагати від відповідних установ необхідні відомості. Такі вимоги повинні бути виконані негайно.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що заява захисника ОСОБА_8 про застосування амністії щодо ОСОБА_7 до розгляду окремо не призначалася, а рішення по ній судом фактично прийнято 06.12.2017 р. в ході судового розгляду питання про виправлення описки у вироку від 10.11.2017 р., при цьому, обвинувачений у судове засідання не доставлявся і його думка щодо можливості застосування до нього положень ЗУ «Про амністію у 2016 році» судом з`ясована не була. Крім того, питання, пов`язані з проведенням ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання, як того вимагає ст.11 ЗУ «Про амністію у 2016 році», залишилися поза увагою суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильно застосовано норму матеріального права, що на підставі ст. 413, ч.1 ст. 412 КПК України тягне за собою скасування ухвали суду від 06.12.2017 р. , як незаконної та необґрунтованої.

Разом з тим, зважаючи на ті обставини, що в ході апеляційного розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», з чим також погодилася його захисник ОСОБА_8 та не заперечувала прокурор ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог зазначеного Закону.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року, залишити без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Період попереднього ув`язнення, а саме з 17 жовтня 2016 року по 18 лютого 2017 року включно та з 14 травня 2017 року по 24 січня 2018 року включно, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі відповідно до ст.5, ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року), та повністю звільнити його від відбування покарання.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про виправлення описки у вироку від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про виправлення описки у вироку Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку суду про зазначення в резолютивній частині вироку «відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.10.2016 року до 13.02.2017 року.».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнено на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 22.12.2016 року від відбування покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2017 року скасувати і закрити кримінальне провадження в цій частині.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4