КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/5414/17
Провадження № 1-кп/552/365/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянина України, освіта вища, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, -

встановив:
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що будучи головою правління (директором) AT «ПТМЗ» та службовою особою, умисно, достовірно знаючи про наявність в організаційній структурі підприємства Служби персоналу та відсутність необхідності у залученні сторонніх осіб до її роботи, в інтересах ОСОБА_7 та за попередньою змовою з останньою, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою розтрати чужого майна, 01.01.2013 року уклав з ОСОБА_7 цивільно-правовий договір № ТМ-004 про надання консультаційних послуг з інвентаризації та аудиту служби по роботі з персоналом, з розробки рекомендацій по удосконаленню та організації роботи служби по роботі з персоналом, що входило до функціональних обов`язків начальника Служби персоналу.
Згідно з частиною 2 Договору вартість послуг за даним договором складала 168000 грн., оплата вартості послуг здійснювалась щомісячно в національній валюті України шляхом видачі готівки в касі або перерахування коштів на банківський рахунок ОСОБА_7 в сумі 14000 грн. на підставі підписаних актів приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до п.3.2 вказаного Договору здача-приймання наданих послуг повинна здійснюватись шляхом підписання щомісячно актів приймання - передачі наданих послуг, перед підписанням якого,відповідно до п.3.3 Договору, ОСОБА_7 повинна була передавати ОСОБА_5 результати виконаних нею послуг у вигляді письмового звіту, і тільки після ознайомлення з результатами виконаних послуг ОСОБА_5 повинен був підписувати з ОСОБА_7 акт приймання-передачі наданих послуг.
Так, ОСОБА_7 , будучи службовою особою в силу ч.3 ст.18 КК України, оскільки тимчасово, у період дії Договору з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на підприємстві за спеціальним повноваженням, якими ОСОБА_7 була наділена повноважною службовою особою підприємства - ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_7 надала ОСОБА_5 вищезазначені акти прийому передачі виконаної роботи до Договору, з метою підпису та скріплення печаткою АТ «ПТМЗ».
Далі, у невстановлений час та у невстановленому місці, будучи службовою особою, ОСОБА_5 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел на розтрату майна AT «ПТМЗ», власноручно підписав та скріпив печаткою АТ «ПТМЗ» надані та виготовлені ОСОБА_7 означені акти прийому передачі виконаної роботи до Договору про виконання роботи, надавши їм статус офіційного документа, тим самим видав їх та засвідчив повноту виконаних робіт, достовірно знаючи, що послуги надані ОСОБА_7 , відповідно до предмету договору виконані формально, тобто відомості, зазначені в акті, є завідомо неправдивими.
З метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами АТ «ПТМЗ» ОСОБА_7 передала до бухгалтерії AT «ПТМЗ» акти прийому-передачі виконаної роботи до Договору, підписані ОСОБА_5 та скріплені печаткою AT «ПТМЗ» для отримання незаконної винагороди за начебто надані послуги.
Згідно даних бухгалтерського обліку, у період часу з 01.01.2013 року по 01.11.2013 року ОСОБА_7 безпідставно виплачено грошову винагороду в сумі 140372 грн.
Вказаними діями голови правління (директора) АТ «ПТМЗ» ОСОБА_5 , які виразились у підписанні цивільно-правового договору про надання консультаційних послуг з інвентаризації та аудиту служби по роботі з персоналом № ТМ-004 від 01.01.2013 з ОСОБА_7 , та подальшій безпідставній виплаті за ним грошової винагороди без фактичного виконання умов договору, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , вчинено розтрату майна АТ «ПТМЗ» на користь ОСОБА_7 на загальну суму 140372 гривні, що у 245 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, тобто у вчинені розтрати чужого майна AT «ПТМЗ» на користь ОСОБА_7 шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб.
15 вересня 2017 року представником потерпілого ОСОБА_4 суду надано заяву про відмову від обвинувачення, згідно якої потерпілий в особі директора АТ «ПТМЗ» ОСОБА_8 повністю та безповоротно відмовляється від обвинувачення у даному кримінальному провадженні, так як не має до ОСОБА_5 жодних претензій. Просить закрити відносно нього кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечують проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.191 КК України, підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, відповідно до п.3 ст.477 КПК України обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам) КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, якщо воно вчинене особою , яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Згідно матеріалів кримінального провадження, 07.12.2012 року ОСОБА_5 було прийнято на роботу головою правління ПАТ «ПТМЗ» та 20.06.2013 року з ним було укладено новий контракт, яким останнього було призначено директором ПАТ «ПТМЗ» та він прийняв на себе обов`язки з керівництва підприємством. Тобто ОСОБА_9 мав статус найманого працівника ПАТ «ПТМЗ».

Отже дане кримінальне провадження є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини 1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, керуючись п.7 ч.1, ч.7 ст.284, ст.314 КПК України, суд -

ухвалив:
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002481 від 27.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України закрити в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляцiйного суду Полтавської областi протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1