Справа № 541/1327/17
Провадження № 1-кп/541/153/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
27 вересня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 , за ст. 185 ч.3, 185 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню за ст. 185 ч.3, 185 ч.2 КК України.

Ухвалою суду від 07.08.2017 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 06 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому термін запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ризики які існували продовжують існувати та зважаючи що свідки обвинувачення судом не допитані на яких обвинувачений може впливати перебуваючи на волі, а також на можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності.

Захисник адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурор не довів існування ризиків, які б давали підстави для застосування цього запобіжного заходу. Захисник наголошував на необхідності взяти до уваги презумпцію невинуватості, оскільки вина її підзахисного не доведена судом, тому відсутні підстави для тримання його під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 10.06.2017 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даний час строк дії запобіжного заходу продовжений ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 серпня 2017 року до 06 жовтня 2017 року.

В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати є необхідність вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, обвинувачений не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, оскільки повідомлення останнього про наявність близьких родичів з якими він підтримує соціальні зв`язки будь-якими об`єктивними доказами не підтверджена, перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності, може переховуватися, змінити місце проживання, тим самим ухилитися від суду. ОСОБА_5 на даний час не працює, утриманців не має, злочин вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, а отже, він може переховуватися від суду, з метою уникнути покарання за скоєне. Перебуваючи на волі може вчиняти нові злочини, адже не працює, засобів до існування не має та впливати на свідків які судом не допитані. Отже, на даному етапі судового розгляду, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, здатний запобігти доведеним ризикам.

Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення (незаконне посягання на чуже майно для забезпечення своєї життєдіяльності), підозра щодо вчинення якого є обґрунтованою, а висновок щодо винуватості обвинуваченого може бути зроблений судом тільки за результатами судового розгляду, який ще не завершений, тому необхідно погодитися з думкою прокурора, що такі ознаки дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду.

Враховуючи, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і з застосуванням електронних засобів контролю, для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім, суд вважає що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на 60 днів.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.177, 178, 369,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Перепальники Зборівського району Тернопільської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, продовжити до 26 листопада 2017 року.

Судовий розгляд відкласти до 16 листопада 2017 року на 9 годину 30 хвилин .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_7