Справа № 465/5161/16-к Головуючий у 1 інстанції- ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/474/17 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 465/5161/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 384 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерілого ОСОБА_10

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілого ОСОБА_10 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, та виправдано за відсутністю в її діях складу злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: судом не взято до уваги усіх наданих стороною обвинувачення доказів, не оглянуто у повному обсязі матеріали справи, й у вироку не зазначено, чим керувався суд першої інстанції, беручи до уваги одні докази та ігноруючи інші, та чому надав перевагу одним доказам над іншими; не зазначено, чому не було взято до уваги результатів почеркознавчої експертизи й того факту, що ОСОБА_8 під час допитів, що проводились в межах кримінального провадження, відкритого за її зверненням, різко змінила показання саме після отримання результатів почеркознавчої експертизи, а не до, що в повній мірі виключає добровільність відмови від обвинувачення. В мотивувальній частині вироку суд неправильно застосовує положення ст. 95 КПК України. В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001204 від 18 квітня 2016 року, є не припущенням чи доводами потерпілого ОСОБА_9 , як визначив суд першої інстанції, а є належним чином оформлений процесуальний документ, який відповідно до ст. 98 КПК України є належним та допустимим доказом. Судом не дотримано вимог ст.ст. 2, 7, 370 КПК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, та призначити їй справедливе і достатнє для виправлення покарання в межах санкції статті. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок є незаконним в зв`язку з неповнотою проведеного судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильністю тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. При ухваленні рішення судом першої інстанції не були взяті до уваги усі надані стороною обвинувачення докази, не були оглянуті у повному обсязі матеріали справи, та у самому вироку не зазначено, чим керувався суд першої інстанції, беручи до уваги одні докази та ігноруючи інші, і чому суд надав перевагу одним доказам над іншими. При винесенні виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 суд не досліджував переважну кількість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, проігнорував наявні істотні докази та безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими; у мотивувальній частині вироку суд не роз`яснив, чому не було взято до уваги результатів почеркознавчої експертизи (матеріали справи стосовно даної експертизи взагалі не оглядались під час судового розгляду) та того факту, що ОСОБА_8 під час допитів, що проводились в межах кримінального провадження, відкритого за її зверненням, різко змінила показання саме після отримання результатів почеркознавчої експертизи, що в повній мірі виключає добровільність відмови від обвинувачення. Суд в мотивувальній частині вироку неправильно застосував положення ст. 95 КПК України, поширюючи положення даної статті на події, що відбувались поза межами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , внесеного до ЄРДР за №0001204 від 18 квітня 2016 року. В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001204 від 18 квітня 2016 року, не є припущенням чи доводами потерпілого ОСОБА_9 , як визначив суд першої інстанції, а є належним та допустимим доказом. Надані стороною обвинувачення докази є належними та допустимими, і такими, що доводять надання обвинуваченою ОСОБА_8 завідомо неправдивих показань. У мотивувальній частині вироку суд зазначив, що для визнання особи невинуватою достатньо показань, наданих обвинуваченою ОСОБА_8 у судовому засіданні про те, що вона нібито не пам`ятає, чи надавала повноваження по довіреності ОСОБА_9 , чи ні. Цим суд порушив норми кримінального процесуального права та обґрунтував виправдувальний вирок суб`єктивним судженням та внутрішнім переконанням, а не наявними у справі доказами. Суд взагалі не досліджував та не перевіряв наявні в матеріалах кримінального провадження докази винуватості ОСОБА_8 .

При апеляційному розгляді прокурор, представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , а також потерпілий ОСОБА_9 апеляційні скарги підтримали, покликаючись на викладені в них мотиви. Просять подані ними апеляційні скарги задоволити.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 апеляційні скарги заперечили, просять судове рішення залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення, представника потерпілого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 слід задоволити частково.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При розгляді справи суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України є підставою для скасування вироку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно з обвинувальним актом у вину ОСОБА_8 поставлено те, що вона під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 31.01.2015, 06 лютого 2016 року в період часу з 11.30 год. до 12.45 год. в ході допиту в якості представника потерпілого, діючи умисно, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, дала завідомо неправдиві пояснення. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 12 березня 2015 року в період часу з 12.05 год. до 13.20 год. та 21 травня 2015 року в період часу з 11.00 год. до 13.15 год. під час проведення одночасного допиту між нею як представником потерпілого та свідком ОСОБА_9 , будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, дала завідомо неправдиві показання.
У мотивувальній частині вироку зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні завідомо неправдивого показання як представник потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. ОСОБА_8 під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 31.01.2015, перебуваючи в службовому кабінеті №30 Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Ген.Чупринки, 65, 06.02.2016 року в період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год. 45 хв. в ході допиту в якості представника потерпілого, діючи умисно, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, дала завідомо неправдиві пояснення про те, що ОСОБА_9 , таємно заволодівши, печаткою ПП «І.Т.», уклав фіктивні договори оренди із ФОП ОСОБА_15 , ТзОВ «Щирецькі ковбаси», ТзОВ «Овація» в період 2012 - 2014 років. На протязі зазначеного часу отримував наручно від вищезгаданих орендарів готівкові кошти в якості оплати за оренду без жодних правових підстав. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 12.03.2015 року в період проведення одночасного допиту між нею як представником потерпілого та свідком ОСОБА_9 , будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, дала завідомо неправдиві показання, повідомивши, що не давала ОСОБА_16 доручення на право бути представником ПП «І.Т.» ні як засновник та ні як директор даного підприємства. При цьому ОСОБА_8 , ознайомившись зі змістом представленої їй довіреності від 24.01.2012, виданої ПП «І.Т.» в особі засновника приватного підприємства ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_9 про уповноваження останнього бути уповноваженим представником ПП «І.Т.», повідомила, що підпис від її імені як засновника ПП «І.Т.» схожий на її підпис, але даний підпис виконаний не нею, що вона ніколи не надавала ОСОБА_9 довіреності на право діяти як від її імені так і від імені ПП «І.Т.».

Таким чином суд не звернув уваги на неправильність вказівки в обвинувальному акті про дачу ОСОБА_8 завідомо неправдивих пояснень 06 лютого 2016 року в ході допиту як представника потерпілого (тоді як ч.1 ст. 384 КК України передбачає відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а показання як представник потерпілого ОСОБА_8 давала у 2015 році) й продублював їх у вироку.
Формулюючи в мотивувальній частині вироку обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 і визнано судом недоведеним, а також в подальшому наводячи підстави для виправдання обвинуваченої, суд першої інстанції випустив з уваги обвинувачення в частині дачі ОСОБА_8 завідомо неправдивих показань 21 травня 2015 року в період часу з 11.00 год. до 13.15 год. під час проведення одночасного допиту між нею як представником потерпілого та свідком ОСОБА_9 і не навів підстави для виправдання обвинуваченої із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Даючи оцінку доказам, суд у вироку покликався на протокол одночасного допиту осіб від 13.03.2015 року представника потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 31 січня 2014 року, тоді як в матеріалах кримінального провадження міститься протокол одночасного допиту осіб від 12.03.2015 року.
Як на підставу виправдання ОСОБА_8 суд першої інстанції покликався на те, що протоколи допиту ОСОБА_8 не є достатніми доказами вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.
При цьому суд не врахував, що відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Одним з процесуальних джерел доказів є показання, тоді як відповідно до ст.ст. 103, 104 КПК України протокол допиту є формою фіксації процесуальної дії.
Між тим показання, які давала ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 31 січня 2014 року, і які сторона обвинувачення розцінює як неправдиві, не знайшли у вироку ні свого відображення, ні своєї оцінки відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Зазначена неповнота судового розгляду та істотне порушень вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Оскільки судове рішення не відповідає вимогам закону й допущене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, вирок відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
При розгляді справи суд першої інстанції повинен повно та всебічно дослідити обставини справи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Призначити у Франківському районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 384 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .