АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1345/17 Справа № 185/8029/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002781 від 11 жовтня 2017 року,

за участю:

третьої особи ОСОБА_6

представника третьої особи ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА :

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити в повному обсязі.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт з застосуванням заборони відчуження, розпорядження та користування на кам`яне вугілля вагою 52 тонни та вуглевмісні відходи вагою 21,1 тонни, які були вилучені з території за адресою: м. Павлоград, вул. Дементія Кожункова 63 та зберігаються на території ЦЗФ «Павлоградська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за адресою: Павлоградський район, с. Вербки, вул. Шахтарська 8.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені предмети відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами та мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. На його думку, існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та надання дозволу на арешт вилученого майна надасть можливість для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Також, зазначив, що на момент розгляду клопотання вбачається спір про право власності на кам`яне вугілля, яке є тимчасово вилученим і відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а відповідно до п. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування апеляційних вимог третя особа посилається на незаконність ухвали слідчого судді, яка винесена з порушенням норм КПК України та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, незважаючи на надані ним до суду першої інстанції підтверджуючі документи щодо його права власності на вилучене вугілля, слідчим суддею безпідставно прийнято рішення про його арешт. На його думку, слідчим суддею, в порушення п.п.1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, не враховано в чому саме полягає правова підстава арешту майна, а також його вилучення взагалі, не наведено жодних доводів про те, яким саме чином дане майно має доказове значення у провадженні. Також не погоджується з думкою слідчого судді, що на момент розгляду клопотання вбачається спір про право власності на тимчасово вилучене майно, оскільки такий спір може бути лише між фізичними або юридичними особа учасниками кримінального провадження, проте аж ніяк не між третьою особою та органом досудового розслідування, у якого є законодавчо визначене право вилучати по суті будь-яке майно та ставити під сумнів законність його набуття. Крім того, посилається на порушення слідчим суддею вимог п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, а саме в ухвалі не вказано порядок її виконання із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Вважає, що слідчим при зверненні до суду з клопотанням не доведено необхідність арешту вказаного майна, а також те, що воно є предметом порушеного кримінального провадження.
В судовому засіданні третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, її представник підтримали апеляційну скаргу та, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку третьої особи, її представника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином.

З наданих матеріалів вбачається, що 11 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002781 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно матеріалів клопотання 11 жовтня 2017 року до Павлоградського ВП надійшла письмова заява представника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_9 про те, що невідомі особи вчинили крадіжку вуглевмісних відходів та кам`яного вугілля з території структурних підрозділів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Викрадене кам`яне вугілля та вуглевмісні відходи були виявлені на території вантажного двору станції Павлоград-1 за адресою: м.Павлоград, вул.. Дементія Конжукова, 63. Того ж дня, під час проведення огляду вказаної території було виявлено насипану купу кам`яного вугілля вагою 52 тонни та насипану купу вуглевмісних відходів вагою 21,1 тонни, які було вилучено, зважено та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 на території ЦЗФ «Павлоградська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Згідно протоколу допиту представника потерпілого від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_10 було отримано відомості про те, що 11 жовтня 2017 року під час проведення складування кам`яного вугілля на території вантажного двору станції Павлоград-1 були виявлені купи кам`яного вугілля та вуглевмісних відходів, щодо яких майстер навантажування майданчику не зміг пояснити кому вони належать. Крім того, виявлена купа вуглевмісних відходів за своїм зовнішнім виглядом та структурою повністю відповідають вуглевмісним відходам, які виготовляються ЦЗФ «Павлоградська», зокрема, факт їх походження підтверджується тим, що жодна шахта, окрім ЦЗФ «Павлоградська», не виготовляє вуглевмісні відходи, а також вона не здійснює їх продаж та видобуває його виключно для власного використання.
В судовому засіданні в суді першої інстанції третя особа ОСОБА_6 наголошував, що частина вилученого майна, а саме: кам`яне вугілля вагою 52 тонни належить йому на праві власності, оскільки у квітні 2017 року купив вказане вугілля марки ДГР 0-200 у ТОВ «ТПК «Укрпроменерго», який у свою чергу придбав його у ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля». В підтвердження даних доводів ОСОБА_6 надав копії документів, що посвідчують підстави та порядок набуття права власності на вилучене вугілля.
Так, в матеріалах провадження вбачається наявність вказаних копій документів, а саме: накладної від 09 квітня 2017 року про відвантаження ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» кам`яного вугілля марки ДГР 0-200 ТОВ «ТПК «Укрпроменерго», договору поставки вугілля кам`яного №2103 від 21 березня 2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «ТПК «Укрпроменерго», специфікацією № 1 до договору № 2103 від 21 березня 2017 року щодо поставки вугілля кам`яного ДГР 0-200 вагою 70 тонн, рахунку-фактури №РФ-110401 від 11 квітня 2017 року та видатковою накладною № ВН -110401 від 11 квітня 2017 року щодо сплати поставки вказаного вугілля.
Колегія суддів враховує вказані доводи третьої особи та його представника та, водночас, звертає увагу на показання ОСОБА_6 , зазначені в протоколі допиту його в якості свідка від 13 жовтня 2017 року, згідно якого останній пояснив, що після укладення договору з ТОВ «ТПК «Укрпроменерго» та сплати за поставку вугілля вагою 70 тонн, з площадки розвантажування, яке розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Дементія Конжукова, 63, було завантажено до вантажного автомобіля та перевезено його на територію селища Соснівки в м.Павлограді, де зберігав вказане вугілля. На початку жовтня 2017 року з дозволу представників підприємства ТОВ «АльянсДніпро», які орендували територію навантажувальної площадки за адресою: м.Павлоград, вул. Дементія Конжукова, 63, за допомогою найнятого вантажного автомобіля було перевезено частину кам`яного вугілля на вказану територію для подальшого зберігання, та договору оренди майданчика для зберігання даного вугілля ОСОБА_6 з ними не укладав. Також, він пояснив слідчому, що документів на вуглевмісні відходи в нього немає та кому вони належать не знає.
Також, в матеріалах кримінального провадження міститься копія договору №031017 про надання послуг від 03 жовтня 2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ПП «Альянс-Дніпро» щодо надання ОСОБА_6 майданчику в тимчасове користування по станції Павлоград-1 (склад Дніпровського відділення філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Укрзалізниця»), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку щодо розбіжностей відомостей, наданих ОСОБА_6 під час допиту його в якості свідка 13 жовтня 2017 року стосовно того, що договір з ПП «Альянс-Дніпро» він не укладав, однак такий договір був між ними укладений 03 жовтня 2017 року, тобто до дня надання пояснень ОСОБА_6 .
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим 23 жовтня 2017 року було направлено запит до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо надання відібраних контрольних зразків показників вмісту кам`яного вугілля, яке 09.04.2017 року було відправлено з шахти Тернівська ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» одержувачу ТОВ «ТПК «Укрпроменерго» для проведення судових експертиз, а також був направлений запит до ТОВ ТПК «Укрпроменерго» про надання інформації щодо дійсності укладеного договору поставки кам`яного вугілля між ним та ФОП ОСОБА_6 та часу придбання ним вказаного вугілля, яке в подальшому було поставлене ОСОБА_6 , а також надання копій відповідних підтверджуючих документів.
Таким чином, неможливо ідентифікувати вилучене вугілля та вуглевмісні відходи до моменту отримання відповідей на вказані запити слідчого, а також встановити їх марку, вид, приналежність даного вугілля саме ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вказане вилучене майно на даній стадії досудового розслідування підлягає арешту, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами та мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, увипадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, третя особа не позбавлена права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи те, що вилучене кам`яне вугілля та вуглевмісні відходи є важливим доказом у даному провадженні, а також необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, чому і має сприяти застосування таких заходів, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризиками приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даного речового доказу, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, що знайшло своє підтвердження як в судових засіданнях в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи третьої особи ОСОБА_6 є неприйнятними.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002781 від 11 жовтня 2017 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4