Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/149/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000287за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бобринець Кіровоградської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 22.02.1991 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) на строк 3 роки позбавлення волі;
- 26.10.1995 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) на строк 4 роки позбавлення волі;
- 23.06.2001 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.141, ч. 2 ст.206, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на строк 4 роки позбавлення волі;
- 02.11.2005 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186 КК України на строк 5 років позбавлення волі;
- 10.08.2010 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі;
- 10.09.2013 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі. 20.10.2015 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.10.2015 року звільнений умовно-достроково на 10 місяців 21 день:
- 08.06.2017 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на строк 4 роки 3 місяці позбавлення волі,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України у строк покарання зараховано покарання, частково невідбуте за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.06.2017 року та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, а саме, за епізодами: від 10 липня 2016 року, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно; від 14 липня 2016 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно; від 14 червня 2016 року, 16 червня 2016 року, 25 червня 2016 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, та злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 29 червня 2016 року, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за таких обставин:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно
10 липня 2016 року, близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_8 , в особистих справах прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де почав звати господаря, але до нього ніхто не вийшов. Таким чином, ОСОБА_8 з`ясував, що у домоволодінні відсутній господар та інші сторонні особи. Далі ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим майном, пройшовши подвір`ям до будинку, через кватирку у вікні проник до приміщення будинку вище вказаного домоволодіння, де виявив та викрав належні потерпілому ОСОБА_9 : ТВ-тюнер «Eurosky» вартістю 225 гривень; алюмінієвий казан ємкістю 5 літрів, вартістю 135 гривень; дві алюмінієві каструлі ємкістю 5 літрів кожна, вартістю 108 гривень за одну каструлю на загальну суму 216 гривень; алюмінієву каструлю ємкістю 3 літри, вартістю 80 гривень; алюмінієву сковороду діаметром 27 см. без ручки та кришки, вартістю 81 гривня.
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник до житла. Викрадене майно ОСОБА_8 обернув у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме переніс до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де сховав його. Після не тривалого зберігання, ОСОБА_8 продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 викрадений ТВ-тюнер за кошти в сумі 100 грн. Алюмінієву сковороду діаметром 27 см. без ручки та без кришки ОСОБА_8 віддав необізнаній в його злочинних діях ОСОБА_11 , а інше викрадене майно продав невстановленій досудовим розслідуванням особі за кошти в сумі 300 грн. Отримані кошти за продаж викраденого майна ОСОБА_8 витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 737 грн.

Окрім цього, 14 липня 2016 року, близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_8 , проходячи АДРЕСА_1 де на території огородженого парканом і воротами подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 , який знаходився під стіною господарської будівлі. Скориставшись тим, що його у нічний час доби ніхто не помітить, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим, через хвіртку проник на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння звідки таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_12 велосипед «Україна», вартістю 693 гривні.
З викраденим велосипедом ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник на територію подвір`я та обернувши його у свою власність, розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме в подальшому продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 за кошти в сумі 77 грн., які витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 693 грн.

Окрім цього, 14 червня 2016 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_14 перебували біля гаражного приміщення, яке належить останньому, розташованому біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 .
ОСОБА_8 , дочекавшись моменту коли ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_14 залишили його одного, а самі відійшли у особистих справах, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим майном, через відчинені ворота проник до приміщення гаража де виявив і таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_14 : велосипед «Україна», вартістю 630 гривень; раму велосипеда «Україна», для чоловіків на якій було встановлено кермо, педалі та задній багажник, загальною вартістю 225 гривень.
З викраденим велосипедом та рамою від велосипеда ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник у приміщення гаража та обернувши його у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме в подальшому продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 за кошти в сумі 120 грн., які витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 855 грн.

Окрім цього, 16 червня 2016 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, прийшов до гаражного приміщення, розташованого біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 через незамкнені ворота проник до приміщення гаража де виявив і таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_14 риболовну розкладну вудочку довжиною 6 м. в зборі, вартістю 188 гривень.
З викраденою вудочкою ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник у приміщення гаража та обернувши його у свою власність розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме в подальшому продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 за кошти в сумі 50 гри., які витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 188 грн.

Окрім цього, 25 червня 2016 року, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у гостях у потерпілого ОСОБА_15 в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_5 через вікно помітив у приміщенні гаража риболовні вудочки. З корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 скориставшись відсутністю уваги у свій бік, через незамкнені двері проник у приміщення гаража звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_15 : риболовну розкладну вудочку довжиною 5 м. в зборі, вартістю 85 гривень; риболовну розкладну вудочку довжиною 4 м. в зборі, вартістю 87 гривень; риболовну розкладну вудочку довжиною 2.5 м. в зборі, вартістю 64 гривні.
З викраденими вудочками ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник у приміщення гаража та обернувши його у свою власність розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме в подальшому продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 за кошти в сумі 200 грн., які витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 236 грн.

Окрім цього, 29 червня 2016 року, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у гостях у потерпілого ОСОБА_15 в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_15 заснув, таємно викрав з кімнати будинку, належні потерпілому ОСОБА_15 : телевізор «Samsung» чорного кольору, діагоналлю близько 60 см., вартістю 405 гривень; ТВ-тюнер «Eurosky», вартістю 104 гривні.
З викраденими майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник та обернувши його у свою власність розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме в подальшому продав необізнаному в його злочинних діях громадянину ОСОБА_10 за кошти в сумі 500 грн., які витратив на власні потреби.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 509 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить пом`якшити йому покарання, застосувавши до нього вимоги ст. 69 КК України, та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що районний суд не застосував до нього положення ч. 3 ст. 65 КК України.
Зазначає, що відповідно до вимог ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Районним судом встановлено усі необхідні обставини для призначення більш м`якого покарання. Однак при цьому не застосував до нього ці положення.
Таким чином до нього не було застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Разом з тим, просить апеляційний суд взяти до уваги те, що він активно сприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував збитки, та повністю усунув заподіяну ним незначну шкоду, щиро кається у скоєному та жалкує про вчинене. Не має будь-яких майнових претензій з боку потерпілих.
Вважає, що у нього наявні всі підстави для застосування положень ст. 69 КК України, пом`якшивши йому покарання.
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_8 , захисника які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.185 КК України за епізодами: від 10 липня 2016 року, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно; від 14 липня 2016 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно; від 14 червня 2016 року, 16 червня 2016 року, 25 червня 2016 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, та злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 29 червня 2016 року, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку нарколога, відповідно до висновку спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам ОСОБА_8 алкогольною залежністю не страждає, лікування не потребує, виявляє ознаки побутового пияцтва, потребує профілактичного нагляду нарколога по місцю проживання,обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що при призначенні покарання порушено вимоги ст. 69-1 КК України необхідно зазначити наступне.

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає максимальний строку найбільш суворого виду покарання, у виді позбавленням волі строком на 5 років а санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає максимальний строку найбільш суворого виду покарання, у виді позбавленням волі строком на 6 років.
Дві третин максимального строку за ч. 2 ст. 185 КК України складає покарання, у виді позбавленням волі строком на 3 роки 3 місяці.
Дві третин максимального строку за ч. 3 ст. 185 КК України складає покарання, у виді позбавленням волі строком на 4 роки.
Таким чином районним судом при призначенні покарання ОСОБА_8 жодним чином не порушено вимоги ст. 69-1 КК України, оскільки останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, яке не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань, - остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, - призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, яке на думку колегії суддів є достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
При цьому вимоги ст. 69-1 КК України не поширюються при складанні покарання за сукупністю злочинів.
Також, не можуть бути задоволені вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно призначення йому більш м`якого покарання, оскільки останній вчинив 6 епізодів кримінальних правопорушень, чотири з яких віднесені до категорії тяжких злочинів та одне до категорії злочинів середньої тяжкості, маючи непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину та є особою, як особа посередньо характеризується за місцем проживання, виявляє ознаки побутового пияцтва, потребує профілактичного нагляду нарколога по місцю проживання.
При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачена наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4