В И Р О К
Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 09 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2015 року №55 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду курсанта 2 навчальної роти 1 навчального батальйону.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію. Таким чином, з моменту оголошення Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 6 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015, в Україні розпочався особливий період.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, солдат ОСОБА_4 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду.

Так, 11 березня 2015 року о 08 годині солдат ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, самовільно залишив місце несення військової служби в умовах особливого періоду.

За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

06 березня 2017 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх обов`язків.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та дав покази про те, коли та яким чином самовільно залишив без поважних причин військову частину НОМЕР_1 .

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками процесу не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований, має на утриманні вагітну дружину та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, а також пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненні інкримінованого злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_4 та всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому та відсутність тяжких наслідків від злочину, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства, а відтак суд звільняє ОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-372, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: