Справа № 752/6334/17
Провадження №1кс/752/531/18
У Х В А Л А
про арешт майна

16.01.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001274 від 11.10.2017 року, внесене слідчим в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прократури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог, викладених у клопотанні про арешт майна слідчим зазначено, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001274 від 11.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи обставини провадження, тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачає, в тому числі, конфіскацію майна, слідчий вважає за необхідне не викликати підозрюваного, іншого власника майна, їх захисника під час проведення розгляду судом вказаного клопотання.

Вислухавши пояснення слідчого, який підтримав клопотання, а також дослідивши матеріали, долучені до клопотання, встановлено наступне.

З клопотання вбачається, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , намагається шахрайським шляхом заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , в якій на даний час проживає ОСОБА_6 .

Крім того, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на шахрайське заволодіння квартирою

АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 із залученням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив продаж зазначеної квартири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з інформацією Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, квартира

АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_8 .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду, слідчий обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, перелік якого наведено у клопотанні, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Вважаю, що слідчий, звертаючись до суду з таким клопотанням, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно - квартиру АДРЕСА_1 , навів доводи щодо співрозмірності права власності з потребами кримінального провадження.

Суд погоджується з такими доводами слідчого, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, на яке просить накласти арешт слідчий, може бути приховане, передане, пошкоджене або знищене,вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, як обгрунтоване.

Арешт майна з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя