В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2017 Справа №607/7177/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0001390 від 17 квітня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізці Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19 жовтня 1995 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 140 КК України (ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 24 листопада 1997 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 141 КК України (ред. 1960 року) до покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки;

- 09 грудня 2002 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19 червня 2003 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання даного покарання з покаранням по вироку Зборівського районного суду від 09 грудня 2002 року, призначено 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі;

- 17 грудня 2009 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 18 липня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання по вироку Зборівського районного суду від 17 грудня 2009 року - до відбування 3 роки позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 17 квітня 2016 року о 14 год. 15 хв., який перебував на території будівельного майданчика ПАТ «Темза», по вул. Нечая, 25, в м. Тернополі виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 квітня 2016 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_7 перебуваючи на території будівельного майданчика ПАТ «Темза» по вул. Нечая, 25, в м. Тернополі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний намір свого діяння, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, з метою вчинення крадіжки, за допомогою саморобного ножа, знайденого на території вказаного майданчика, перерізав електро-силовий кабель від баштового крана КБ 402В довжиною 15 м., вартістю 3000 грн., який був під`єднаний від електрощитової до баштового крана. Однак, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причини, які не залежали від його волі, оскільки покинути територію будівельного майданчика ПАТ «Темза» по вул. Нечая, 25, в м. Тернополі йому не вдалось, так як останній був виявлений мешканцем прилеглого будинку та затриманий поліцейськими.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено злочини у відповідні час, дату, місці та спосіб по викраденню електро-силового кабеля від баштового крана, що перебував на території ПАТ «Темза», що в м. Тернополі. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати, завдана шкода ПАТ «Тернопільський електромеханічний завод» відшкодована.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 в присутності свого захисника, повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, його вік, сімейний та матеріальний стан є не одруженим та не працюючим, стан його здоров`я, що є задовільним, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої ним шкоди потерпілому. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повне відшкодування завданої ним шкоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину із врахуванням його характеризуючих даних та думку представника потерпілого про призначення покарання обвинуваченому.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КІІК України, суд, -

УXВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1