Справа № 591/990/18
Провадження № 1-кс/591/678/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 31 січня 2018 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинений на його думку злочин слідчим ОСОБА_4 , пов`язаний з фальсифікацією матеріалів кримінального провадження за його обвинуваченням, а саме стосовно наведення обтяжуючої покарання обставини. Проте відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати уповноважену особу вчинити ці дії.
Представник управління, будучи сповіщеним завчасно про час та місце розгляду скарги з наданням копії скарги, в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив відмовити в задоволенні скарги та розглянути справу без їх участі.
Слідчий суддя, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 31 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів з наведеною заявою про вчинений на його думку злочин слідчим ОСОБА_4 , пов`язаний з фальсифікацією матеріалів кримінального провадження за його обвинуваченням, а саме стосовно наведення обтяжуючої покарання обставини.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії УСБ України в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що хоча воно формально і назване заявником заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення слідчим кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті норм ст.ст. 364, 364-1, 366, 369-2 КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності слідчого, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за вказаними нормами КК України, а сам по собі факт наведення слідим обтяжуючої покарання обставини, з чим не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (слідчого) процесуальної діяльності, стосується оцінки доказів справі, що вже було зроблено під час розгляду справи по суті за обвинуваченням ОСОБА_3 (чого не заперечив заявник).

На думку суду вказане звернення є фактичною незгодою ОСОБА_3 з винесеним відносно нього вироком, оцінки доказів в ньому та з вчиненими слідчим процесуальними діями (для оскарження яких законом чітко визначений інший порядок) без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду УСБ України в Сумській області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 31 січня 2018 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1