Дата документу 08.02.2018
Справа № 501/246/18

У Х В А Л А
08 лютого 2018 року слідчій суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 05 лютого 2018 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від диспетчера «ІМРП» про те, що 04 лютого 2018 року під час оформлення документів на в`їзд в Україну ОСОБА_5 надав посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2012 року терміном дії до 05 вересня 2017 року зі штампом продовження дії посвідчення до 14 березня 2019 року. Органом, який продовжив дію посвідчення відповідно до штампу є капітан Ялтинського морського порту України. Відповідно до наказу Міністерства транспорту України №322 від 27 вересня 1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок видачі, зберігання і знищення посвідчення особи моряка та Переліку морських портів України, капітани яких мають право видавати посвідчення особи моряка», Ялтинський морський порт України не включено у перелік морських портів України, капітани яких мають право видавати посвідчення особи моряка.
Під час огляду 05 лютого 2018 року зазначеного посвідчення НОМЕР_1 , яке було видано ОСОБА_5 07 вересня 2012 року капітаном Севастопольського морського порту було встановлено, що датою закінчення строку чинності посвідчення було 05 вересня 2017 року. Також, встановлено, що строк дії посвідчення було продовжено до 14 березня 2019 року капітаном Ялтинського морського порту, про що у посвідченні проставлена печатка Ялтинського морського порту та штамп капітана порту «Nadezhdin Valeriy». Після огляду зазначене посвідчення було вилучено.
Враховуючи зазначене, капітан Ялтинського морського порту не є уповноваженою особою на видачу та продовження дії посвідчення особи моряка.
Під час допиту від 05 лютого 2018 року ОСОБА_5 зазначив, що з метою продовження дії його посвідчення особи моряка в кінці серпня 2017 року, знаходячись на території АРК Крим, ОСОБА_5 надав зазначене посвідчення у крюінгову компанію «Транзит Експресс», яка розташована у м.Ялта АРК Крим, вул.Свердлова, 89. Через приблизно 2 місяці ОСОБА_5 отримав своє посвідчення вже із печаткою и штампом Ялтинського морського порту про продовження його дії до 14 вересня 2019 року.
Слідчий вважа, що в діях невстановленої особи, яка знаходилась на території АРК Крим, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підроблення посвідчення, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
В судове засідання учасники провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання не прибули, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч.3 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Приймаючи до уваги можливість втрати слідів злочину, використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, власника та третіх осіб, вважаю доведеним наявність обґрунтованих підстав для арешту посвідчення з метою збереження речового доказу, шляхом заборони розпорядження та використання з правом вилучення його у власника.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити власнику посвідчення, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за його клопотанням, якщо доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба (ч.1 ст. 174 КПК України).
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 98, 171-173, 309, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 від 07.09.2012 року, видане на ім`я ОСОБА_5 , яке було вилучено 05 лютого 2018 року, з метою збереження речового доказу шляхом позбавлення права власника майна на його відчуження, розпорядження та користування цим майном, та зберігати його в матеріалах кримінального провадження.
Негайне виконання ухвали покласти на слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Копії ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя