ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000487 від 05.03.2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-02.09.2016 року, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 04.03.2017 року, у вечірній час доби (точний час слідством не встановлено), знаходячись поблизу будинку № 2 по вул. Воронезькій у м. Дніпро, звернув свою увагу на автомобіль ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , який знаходився у дворі зазначеного вище будинку. В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , який він визначив як предмет свого злочинного посягання.

У той же день, тобто 04.03.2017 року, у нічний час доби (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_6 перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом без наміру його повернення власнику - ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ані дійсного, ані уявного права на автомобіль ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , він не має, ОСОБА_6 задля досягнення своєї злочинної мети - незаконного збагачення при скоєнні злочину, з метою подолання перешкод щодо транспортування автомобілю ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , у інше місце, скористався допомогою третьої особи - свого товариша ОСОБА_7 , якого умисно ввів в оману щодо законності права власності та керування даним транспортним засобом. ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_6 , будучи введеним в оману щодо законності дій останнього, за телефонним викликом ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 21115 прибув у двір будинку № 2 по вул. Воронезькій у м. Дніпро, де його очікував ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю у дворі будинку інших осіб, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з використанням заздалегідь заготовленого та принесеного із собою невстановленого органами досудового розслідування предмету, пошкодив замок у дверях водія автомобілю ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого отримав можливість незаконного проникнення в салон даного автомобілю. Знаходячись в салоні транспортного засобу, ОСОБА_6 з метою заведення двигуна автомобілю, самостійно витягнув з замку живлення контактну групу та різким ривком руля зірвав замок блокування руля. Однак, активні дії ОСОБА_6 не призвели до заведення двигуна, оскільки в автомобілі був відсутній акумулятор.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом без наміру його повернення власнику автомобілЯ - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 зателефонував своєму знайомому - ОСОБА_8 , якого також ввів в оману щодо законності права власності та керування автомобілем ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , та якого також попросив приїхати у двір будинку № 2 по вул. Воронезькій у м. Дніпро та привезти із собою акумулятор. ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_6 , будучи введеним в оману щодо законності дій останнього, скориставшись послугами таксі, прибув до будинку № 86 по пр. Слобожанський у м. Дніпро, де його на автомобілі ВАЗ 21115 очікував ОСОБА_7 , після чого вони вдвох на вказаному автомобілі проїхали у двір будинку АДРЕСА_2 , де їх очікував ОСОБА_6 , та де ОСОБА_9 передав останньому привезений із собою акумулятор. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 поїхали, залишивши ОСОБА_6 біля автомобіля ВАЗ 21061.

ОСОБА_6 , отримавши необхідну допомогу, діючи умисно, задля доведення своєї мети щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, в подальшому самостійно здійснив запуск двигуна автомобіля ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , після чого поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи можливість розпорядження ним на власний розсуд. '

Таким чином, ОСОБА_6 умисно, незаконно, всупереч волі власника автомобілю - ОСОБА_4 , заволодів транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , спричинивши останньому майнову шкоду, в розмірі 22269 грн. 25 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і пояснив, що скоїв злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так він деякий час пильнував за автомобілем ВАЗ 21061, який стояв у дворі будинку АДРЕСА_2 . Однієї ночі, в березні 2017 року він вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом і попрохав свого знайомого підвести його, при цьому не повідомляючи йому про свій намір. Товариш привіз його, після чого він пішов у двір, де стояв автомобіль ВАЗ 21061. Підійшовши до вказаного автомобілю, він видавив своєю рукою маленьке бічне скло, таким чином проник до нього. Намагаючись завести автомобіль він зрозумів, що в ньому була відсутня акумуляторна батарея. Після чого, за його проханням знайомі привезли робочу акумуляторну батарею та поїхали. Далі, він підключив робочу акумуляторну батарею та поїхав на автомобілі ВАЗ 21061 до гаражу знайомого, де залишив вказане авто на зберігання.

Також обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він залишав свій автомобіль біля свого будинку, при цьому кожен раз від`єднував акумуляторну батарею, оскільки боявся, що її викрадуть. В березні 2017 року він виявив відсутність свого авто ВАЗ 21061, а в подальшому працівниками поліції автомобіль був йому повернутий, але в стані, що не підлягає відновленню. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , допитом потерпілого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів на підтвердження цивільного позову та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 289 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: "Розлад особистості та поведінки".

Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2016 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин під час іспитового строку, отже остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків за ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Потерпілим у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином у сумі 20650 грн. та моральної шкоди у розмірі 40000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідають межам обвинувачення, визнані ОСОБА_6 та таке визнання не суперечить нормам закону.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розміри відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності і справедливості.
З урахуванням характеру і тривалості страждань, потерпілого, достовірності вимушених змін в його житті, а також з урахуванням майнового стану обвинуваченого, керуючись принципами розумності, зваженості і справедливості, суд вважає за необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково (у виді 1 місяця позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2016 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 20650 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.
Речові докази по справі:

- автомобіль марки ВАЗ модель 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ФОП ОСОБА_10 (ідентифікаційний код ДРЗОУ: НОМЕР_3 ) витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи у розмірі 850,00 грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1