Справа № 450/3002/15-к Провадження № 1-кп/450/7/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 27.04. 2015 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, проживає в АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6
інші учасники судового провадження:
потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
цивільний позивач ОСОБА_9
встановив:
обвинувачений ОСОБА_3 26 квітня 2015 року, приблизно о 21.00 годині, керуючи автомобілем «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним автодорогою Львів-Самбір-Ужгород з м. Львів в напрямку м. Самбір, на 10 км. 300 м. автодороги, неподалік с. Лапаївка, Пустомитівського району, Львівської області грубо порушив вимоги ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди громадянам. Порушуючи вимоги Розділу 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог дорожньої розмітки), у відповідності до яких водій на даній ділянці не повинен перетинати вказану лінію і виїжджати на зустрічну сторону проїзної частини, Розділу 1 п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Розділу 2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Розділу 10 п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.01.2001 року із подальшими змінами і доповненнями (далі ПДР України), у відповідності до яких водій повинен перед зміною напрямку руху переконатися у його безпечності і те, що не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, переконатись у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він мав намір виїжджати, вільна від транспортних засобів, водій ОСОБА_3 почав виконувати маневр повороту ліворуч, при цьому перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки, яку, згідно Правил дорожнього руху України, перетинати заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «СУЗУКІ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку. Допущені ОСОБА_3 порушення законодавства та ПДР України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів, водій мотоцикла ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №175/2015 від 12.06. 2015 року отримав переломи кісток лицевого скелету - верхньої щелепи, правої орбіти, забій головного мозку важкого ступеню, ускладнений двобічними і субдуральними гідромами, коматозним станом, забій легенів, рани (садна) крила носа справа, верхньої повіки справа, які утворились від контакту передньої поверхні голови справа та грудної клітки з тупими предметами, були утворені в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 702 від 25.05.2015 року пасажир мотоцикла ОСОБА_8 отримала забій м`яких тканин верхньої губи, підборіддя, забій м`яких тканин лівого гомілково - ступневого суглоба та стегна, п`яких тканин правого променево - зап`ясткового суглоба, гематоми, розтяг зв`язок лівого гомілково - ступневого суглоба. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих та гострих предметів, виникнули внаслідок доророжньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Отже, своїми необережними діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир та водій мотоцикла марки «СУЗУКІ», державний номерний знак НОМЕР_2 :

водій мотоцикла ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №175/2015 від 12.06. 2015 року отримав переломи кісток лицевого скелету - верхньої щелепи, правої орбіти, забій головного мозку важкого ступеню, ускладнений двобічними і субдуральними гідромами, коматозним станом, забій легенів, рани (садна) крила носа справа, верхньої повіки справа, які утворились від контакту передньої поверхні голови справа та грудної клітки з тупими предметами, утворені в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння,

пасажир мотоцикла ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 702 від 25.05.2015 року отримала забій м`яких тканин верхньої губи, підборіддя, забій м`яких тканин лівого гомілково - ступневого суглоба та стегна, п`яких тканин правого променево - зап`ясткового суглоба, гематоми, розтяг зв`язок лівого гомілково - ступневого суглоба. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих та гострих предметів та виникнули внаслідок доророжньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості,

перебувають в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих травм, будучи зобов`язаним піклуватися про вказаних осіб та маючи змогу надати їм допомогу не вжив заходів для надання учасникам дорожньо-транспортної пригоди першої медичної допомоги, виклику на місце пригоди карет швидкої медичної допомоги та забезпечення охорони місця дорожньо-транспортної пригоди до прибуття слідчо-оперативної групи, а навпаки втік з місця події залишивши водія мотоцикла ОСОБА_10 та неповнолітню пасажирку мотоцикла ОСОБА_8 лежати на проїжджій частині дороги, які не могли самостійно переміщатись та перебували в небезпеці. Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження через безпорадний стан, маючи можливість надати їм допомогу, а також в зв`язку з тим, що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та надав суду наступні покази: 26 квітня 2015 року увечері, біля о 21.00 годині він виїхав з м. Львова керуючи автомобілем «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав автодорогою Львів-Самбір-Ужгород з м. Львів додому в с. Лапаївку. Проїжджаю с. Лапаївка, Пустомитівського району, Львівської області (обвинуваечного) вирішив повернути у вулицю в сторону будинку перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки. Він (обвинувачений) виїхавши на зустрічну смугу руху, мотоцикла він не бачив. На зустрічній смузі руху в нього врізався мотоцикл. Він (обвинувачений) перелякався та з місця події поїхав. У вчиненому кається, готовий понести покарання, проте просить суд застосувати до нього амністію.

Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінально провадження та у добровільному порядку без будь-якого тиску дає свої пояснення, стороні захисту зрозуміло, що при апеляційному розгляді справи вони будуть обмежені у праві на оскарження обставин кримінального провадження.
З`ясувавши думку учасників процесу, які не заперечують проти не дослідження доказів, які ніким не оспорюються, суд прийшов до висновку про необхідність визнати недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
За злочин вчинений ОСОБА_3 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочинів, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину визнав повністю, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду заподіяну потерпілому, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного, враховуючи:
особу обвинуваченого, який :
має постійне місце проживання,
за місцем проживання характеризується позитивно,
раніше не судимий,
на наркологічному обліку не числиться,
на психо - неврологічному обліку не числиться,
на час вчинення злочину працював у відповідності до наказу начальника ГУ МВС України у Львівській області № 161 від 29.04.2013 року на посаді помічника оперуповноваженого СКР Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України,

за вказаним вище місцем праці характеризувався посередньо,

одружений,

має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якї не позбавлений батьківських прави,
обставини вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, беручи до уваги те, що:
основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який вчинений обвинуваченим є безпека руху з додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи, те що прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у обвинуваченого не було, оскільки такий злочин характеризується необережною формою вини,
основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, який вчинений обвинуваченим є життя та здоров`я особи, те що злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України характеризується виключно прямим умислом; те що ОСОБА_4 поставивши потерпілих в небезпечний для життя стан, маючи можливість надати їм допомогу і тим самим уникнути настання тяжких наслідків, цього не зробив і такі дії обвинуваченого свідчать про його низькі моральні якості,
те, що потерпілі від злочинів вчинених обвинуваченим претензій до останнього не мають,
суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, в межах санкції ч. 1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, із застосуванням вимог ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року підлягають звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами. Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, вчинений ОСОБА_3 є тяжким злочином вчиненим з необережності. Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України, вчинений ОСОБА_3 є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 має на утримання малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якої не позбавлений батьківських прав. Обставини визначені ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» 22.12.2016 року, ст. 4 , ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року, що перешкоджали б застосуванню п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року відсутні. Таким чином, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування показання за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов заявлений цивільним позивачем ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином на суму 128 662,42 грн., що становить 4 972,00 дол. США. підлягає залишенню без розгляду, виходячи з такого: 10.02. 2016 року ОСОБА_9 заявлено цивільний позов. У судове засідання 06.12. 2017 року цивільний позивач ОСОБА_9 не прибув будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи; у судове засідання 01.02. 2018 року цивільний позивач ОСОБА_9 не прибув будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Заяв (клопотань) про розгляд цивільного позову без участі цивільного позивача до суду не надходило. В силу вимог ч. 1 ст. 326 КПК України вказані обставини є підставою для залишення цивільного позову без розгляду, що не перешкоджає зверненню до суду з позовом в порядку цивільного судочинства .
Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 9 173, 88 грн., у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 /два/ роки.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 за цим вироком призначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цим вироком суду у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 /два/ роки на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 9 173, 88 грн. /дев`ять тисяч сто сімдесят три грн. 88 коп./ судових витрат.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином на суму 128 662,42 грн., що становить 4 972,00 дол. США.,- залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення,

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СуддяОСОБА_1