АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 лютого 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , яке погоджене із заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 ; ключі від автомобіля марки «Honda» моделі «Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки «RENAULT» моделі «MASTER» 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 .
Приймаючи рішення, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки відповідно до наданих слідчому судді документів, вбачаються обґрунтовані підставі прийти до висновку, що майно ОСОБА_6 має ознаки речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України з огляду на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, і з метою забезпечення їх збереження та реалізації санкції вказаної статті у вигляді можливої конфіскації майна в майбутньому - необхідно застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання.
Щодо строків апеляційного оскарження адвокат зазначає, що про зазначене рішення йому стало відомо 10 листопада 2017 року при отриманні ухвали Печерського районного суду м. Києва, оскільки суддя розглянула клопотання слідчого без повідомлення власника майна та представників.
Автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала Печерського районного суду винесена без достатніх на це підстав, та з суттєвими порушеннями норм КПК України.
Зазначає, що ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_7 на момент постанови ухвали суду про арешт майна, як і на теперішній час, не повідомлено про підозру у скоєнні будь якого злочину.
Стверджує, що нерухомість ОСОБА_12 придбана у власність більш ніж 20 років тому в якості спадщини та договору купівлі-продажу, а ніяк не набуте кримінально протиправним шляхом.
Звертає увагу адвокат і на те, що в ухвалі суду відсутні будь-які докази, достатність яких вказувала би на скоєння злочину ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , відсутні посилання на документи які б підтверджували право на майно, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На думку автора апеляційної скарги, в поданому клопотанні слідчого не дотримано жодної вимоги статті 171 та статті 172 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 31 січня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_13 , займається вирощуванням наркотичного засобу «канабіс», у великих кількостях з метою подальшого збуту до Російської Ферерації, а саме в м. Москва. В ході проведених заходів встановлено, що ОСОБА_13 організовує контрабандне переправлення наркотичного засобу «канабіс» до Російської Федерації. Для цього останній залучив громадянина України ОСОБА_14 , який безпосередньо виконує функції кур`єра, після чого в м. Москва у громадянина ОСОБА_14 наркотики забирають невстановлені покупці, яких підшукує громадянин ОСОБА_15 . Встановлено, що ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_16 налагодили відокремлений канал контрабанди наркотичного засобу «канабіс» з України до Російської Федерації. Для транспортування партії наркотиків ОСОБА_15 залучив ОСОБА_17 . Крім того, з`ясовано, що до вказаного каналу контрабанди наркотичних засобів причетний громадянин ОСОБА_18 . Також, координацією своїх дій ОСОБА_13 погоджує зі своїм спільником громадянином України ОСОБА_6 . Крім того, стало відомо, що за чітким контролем та керівництвом ОСОБА_13 , функцію зберігання, збуту та постачання наркотичного засобу до столичного регіону з подальшим транспортуванням до Російської Федерації виконує громадянка України ОСОБА_7
09 червня 2017 року під час проведення обшуку у будинку АДРЕСА_2 , в ході початку проведення обшуку ОСОБА_6 , втік із місця проведення обшуку, виламавши москітну сітку у вікні вітальні.
03 липня 2017 року слідчий слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням заступника начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 ; ключі від автомобіля марки «Honda» моделі «Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки «RENAULT» моделі «MASTER» 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 .
Того ж дня ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зазначене клопотання задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000022, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що це майно має ознаки речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України з огляду на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КПК України.
Крім того, вищевказане майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 03 липня 2017 року, яка була надана прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на зазначене у клопотанні органу досудового розслідування майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Що ж стосується посилань автора апеляційної скарги на те, що в ухвалі суду відсутні будь-які докази, достатність яких вказувала би на скоєння злочину ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , відсутні посилання на документи які б підтверджували право на майно, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, то вони є необґрунтованими, оскільки вказані твердження спростовуються матеріалами, які додані до клопотання органом досудового розслідування та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , яке погоджене із заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 ; ключі від автомобіля марки «Honda» моделі «Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ; втомобіль марки «RENAULT» моделі «MASTER» 2008 року випуску, д.н.з. № НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/591/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_19 Доповідач: ОСОБА_1