Справа № 466/6472/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«26» лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, непрацюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

обвинувачена ОСОБА_7 10 березня 2016 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи у коридорі квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом громадянина України, діючи з корисливих мотивів, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, незаконно заволоділа паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 21 жовтня 2016 року Городоцьким РВ ГУ ДМСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, обвинувачена ОСОБА_9 05 травня 2016 року близько о 17 год. 00 хв., знаходячись у групі зі своїми товаришами, яким не було відомо про її подальший протиправний намір, та перебуваючи біля кінцевої зупинки тролейбусу №13, що знаходиться по вул. Грінченка у м. Львові, побачивши малолітню потерпілу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, вийшовши з салону тролейбуса № НОМЕР_2 , рухалася в напрямку Будинку дитячої та юнацької творчості Шевченківського району, що розташований за адресою: м. Львів вул. Грінченка,4а, зупинила потерпілу. Підійшовши до останньої, ОСОБА_9 , діючи під впливом раптового умислу на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обшукавши кишені куртки, в яку була одягнута малолітня потерпіла ОСОБА_10 , витягнула з правої кишені цієї куртки мобільний телефон марки Samsung Galaxy Star Plus, imei 1: НОМЕР_3 та imei 2: НОМЕР_4 , вартістю 1500 грн., таким чином відкрито ним заволодівши, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекла.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні злочину визнала повністю та пояснила, що 10 березня 2016 року викрала у ОСОБА_8 паспорт громадянина України.

Крім того, 05 травня 2016 року відкрито викрала у потерпілої ОСОБА_10 мобільний телефон. У вчиненому щиро кається та просить її суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої. Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість у вчиненні злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 00003430 та № 0001819.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки вона незаконно заволоділа паспортом та ч.1 ст. 186 КК України, оскільки своїми умисними діями вона відкрито викрала чуже майно (грабіж).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер і тяжкість вчинених нею злочинів, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітнього, особу винуватої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, та приходить до висновку, що їй слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 14 лютого 2017 року ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 27 травня 2016 року та їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_15 ».

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_15 » 29 серпня 2017 року.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , заявлено цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Розглядаючи цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_16 суд приходить до висновку про необхідність його задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У правовій позиції постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Пунктом 11.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, зазначається, що відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, крім інших вимог, передбачених цією статтею, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченою ОСОБА_9 малолітній потерпілій ОСОБА_10 , яка зазнала душевні страждання, було завдано моральну шкоду. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, тяжкість моральних страждань, перенесених малолітньою потерпілою, та майновий стан обвинуваченої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, ніде не працює, суд вважає за необхідне позовні вимоги до цивільного відповідача про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 2000 грн., що справедливо відповідає ступеню тяжкості діяння, вчиненого ОСОБА_9 . Разом з тим, законним представником потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_16 не подано жодних доказів на підтвердження понесених нею майнових витрат. За таких обставин покладання відповідальності на відповідача за матеріальну шкоду відсутні, а тому не підлягають задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 по справі не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд ,

з а с у д и в:

визнати ОСОБА_17 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 186КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.3 ст. 357 КК України один рік обмеження волі.

- за ч.1 ст. 186 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 70,72 КК України призначити ОСОБА_18 остаточне покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_17 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_17 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_16 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 , до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 , 2 000 грн. ( дві тисячі гривень) моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 по справі не обирався.

Речові докази: дитячу балонову куртку коричневого кольору повернути ОСОБА_16 ; мобільний телефон марки Samsung Galaxy Star Plus, imei 1: НОМЕР_3 та imei 2: НОМЕР_4 , який переданий на зберігання ОСОБА_19 повернути ОСОБА_16 : паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 21 жовтня 2014 року Городоцьким РВ ГУ ДМСУ у Львівській області належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1