Справа № 468/378/17-к
УХВАЛА
26.02.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Херсон, освіта середня, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 14 грудня 2010 року Суворовським районним судом м.Херсона за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 10 червня 2014 року від відбуття покарання на підставі п`а» ст. 4 Закону України «Про амністію» від 8.04.2014 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Мала Мечетня Кривоозерського району Миколаївської області, освіта середня, не одруженого, без постійного місця проживання, не судимого в силу ст. 89 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв, освіта середня, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
-31 серпня 2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
-26 листопада 2007 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 263 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, звільнився 5 грудня 2008 року за постановою Новобугського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2008 року умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на 11 місяців 17 днів;
-22 липня 2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі; звільнився 6.09.2013 року за постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2013 року умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на 1 рік 4 місяці 5 днів;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с.Нове Очаківського району Миколаївської області, освіта середня, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
-03.10.2014 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України 1 рік, ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 грудня 2015 року звільнення від відбування покарання скасовано та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 60 днів, посилаючись на те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який враховувався при обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даний час не зменшився: можливість обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як останній не має постійного джерела доходу, ніде не працює, характеризується як особа, схильна до вчинення злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у скоєнні двох особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого завершити судовий розгляд не можливо.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що він не буде переховуватися від слідства та суду, має захворювання легень, обвинувачений має постійне місце проживання, не має змоги впливати на потерпілого.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 6 квітня 2017 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 5 квітня 2017 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 4 червня 2017 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 червня 2017 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31 липня 2017 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 липня 2017 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 вересня 2017 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 листопада 2017 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2017 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 січня 2018 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2018 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 березня 2018 року.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується включно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання особи під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшився. Також враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох умисних особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 289 та ч.3 ст. 187 КК України, за які законом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, його вік, відсутність працевлаштування та міцних соціальних зв`язків, маючого погашену судимість, проживання на зйомних квартирах у м.Миколаєві, а останнім часом на фермі с.Кашперо-Миколаївка Баштанського району Миколаївської області, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Також судом враховуються позиція, викладена у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року: «Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи».

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені раніше ухвалами суду ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, розгляд кримінального провадження завершується, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на строк до 1 квітня 2018 року.
Керуючись ст.ст. 331, 371-372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити до 1 квітня 2018 року.

Повний текст ухвали буде проголошений 28 лютого 2018 року о 8 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3