Справа № 183/5493/17
№ 1-кп/183/1020/17
В И Р О К
іменем України
13 грудня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28.08.2017 року за № 0000263 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритне Балтського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зарахованого на військову службу за контрактом від 15.07.2015 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого електрика-оператора, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
28.11.2015 року наказом № 254 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) старшого солдата військової частини за контрактом ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого електрика-оператора автоматизованої директриси (БМП).

24.07.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 21 старшому солдату ОСОБА_5 надано відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення строком на 10 днів, в період з 23.07.2017 року до 01.08.2017 року.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року визначено, що особовий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, зобов`язаний суворо дотримуватися у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, 02.08.2017 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не повернувся з відпустки за сімейними обставинами, чим не з`явився вчасно на службу без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявив, ухилившись від проходження військової служби до 15.10.2017 року.

Таким чином, 02.08.2017 року старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухилявся від проходження військової служби до 15.10.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся. Пояснивши, що своєчасно не повернувся до військової частини після відпустки через складні сімейні обставини, які не дозволяли повернутись в призначений час, а саме: піклувався своїм хворим батьком похилого віку та молодшим братом.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 28.08.2017 року за № 0000263, згідно якого 02.08.2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_5 вчасно без поважних причин не повернувся на військову службу до військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду

(а.п. 24);

- протокол затримання ОСОБА_5 від 15.10.2017 року, згідно якого останнього затримано в порядку ст.. 208 КПК України 15.10.2017 року об 11.53 години

(а.п. 25-28);

- копія витягу з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 254 від 28.11.2015 року, згідно якого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, з 28.11.2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою

(а.п. 42);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 21 від 24.07.2017 року, згідно якого старшого солдата ОСОБА_5 вважати таким, що вибув у додаткову відпустку за сімейними обставинами строком на 10 діб з 23.07.2017 року до 01.08.2017 року

(а.п. 43);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 04.08.2017 року, згідно якого стало відомо, що 02.08.2017 року під час ранкового шикування, при перевірці наявності особового складу було виявлено неприбуття з відпустки за сімейними обставинами старшого електрика-оператора автоматизованої директриси (БМП) старшого солдата ОСОБА_5

(а.п. 37);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 5 від 14.08.2017 року про результати службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки за сімейними обставинами старшого солдата ОСОБА_5 , згідно якого встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 внаслідок особистої недисциплінованості та неналежного ставлення до виконання службових обов`язків порушив розпорядок дня військової частини, а також вимоги абз. 2, 3 ст. 11, 12, 16, абз. 1 ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України

(а.п. 44-45);

- копія військового квитка серії НОМЕР_3 , який було видано 21.04.2015 року ОСОБА_5

(а.п. 46);

- копія контракту про проходження ОСОБА_5 військової служби у Збройних Силах України

(а.п. 52-53).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше не судимий. При цьому, встановлено, що ОСОБА_5 , повернувшись на службу до військової частини, став активно сприяти розкриттю злочину, який він вчинив.

Санкція ч. 4 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

У відповідності до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Враховуючи наявність зазначених вище двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а також особу останнього, який має позитивні характеристики з місця проходження служби, а також з місця реєстрації та мешкання, приймав активну участь у громадському житті села, суд вважає можливим перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в частині 4 санкції ст.. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту, строком на 6 місяців з відбуванням покарання на гауптвахті.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк виконання покарання вважати з моменту фактичного затримання, тобто з 11.53 години 15.10.2017 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1