печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Депертаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0003653 від 13.11.2017,за погодженням прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на два місяці, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_4 наступних обов`язків:

прибувати до старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту геніальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні, а також і з співробітниками, утому числі колишніми, Оболонського ГУ НП України у місті Києві (Оболонського РУ України у місті Києві); носити електронний засіб контролю; залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_8 під час його розгляду та обґрунтовано наступним. Третім слідчим відділом управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003653 від 13.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 396 КК України.

У ході досудового розслідування, у зв`язку із наявністю достатніх доказів повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, працює на посаді старшого слідчого Оболонського ТУ НП в місті Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ., неодруженого, раніше не судимого, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст.. 372, ч. 1 ст. 396 КК України, а саме у зловживанні владою та службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної особи, використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним і громадським інтересам; службовому підробленні, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; завідомо незаконному затриманні, і триманні під вартою, вчиненого з корисливих мотивів та в особистих інтересах, притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину, зі штучним створенням доказів та фальсифікацією, заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину.

Установлено, що починаючи з 22.11.2013, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України та зміни чинної влади.

З метою залякування учасників акцій протесту службові особи Міністерства внутрішніх справ України та органів прокуратури України у період січня - лютого 2014 року неодноразово організовували незаконну і силову протидію учасникам протестів, у першу чергу особам, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.

Зокрема, у цей період часу органи прокуратури України під керівництвом ОСОБА_9 , підрозділи МВС України під керівництвом ОСОБА_10 (щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження) стали масово порушувати встановлений законом порядок притягнення осіб до кримінальної відповідальності та обрання запобіжних заходів, у першу чергу найбільш суворого - тримання під вартою, арештовувати учасників протестних акцій з метою їх залякування та придушення мирних акцій.

Так, бажаючи зберегти якнайдовше владні повноваження в інтересах особистого збагачення та усунути перешкоди з боку активістів Євромайдану, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, притягненні значної кількості осіб до кримінальної відповідальності за участь у масових акціях та обранні підозрюваним найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також органи судової влади.

Зокрема, у січні 2014 року в місті Києві не встановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві.

Слідчі районних управлінь ГУМВС України в м. Києві за невстановлених обставин отримали усну вказівку незаконно затримувати осіб, які могли брати або брали участь у мирних акціях протесту, складати протоколи про їх затримання, а також складати та вручати письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, після чого безпідставно ініціювати перед судом обрання завідомо невинним учасникам мирних акцій протесту запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурори - процесуальні керівники за невстановлених обставин отримали вказівку складати та надавати слідчим проекти повідомлень про підозру та погоджувати складені слідчими завідомо безпідставні та необгрунтовані письмові повідомлення про підозру завідомо невинних затриманих осіб із числа учасників мирних акцій протесту у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, ініціювати застосування до них виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Слідчі судді районних судів міста Києва, в свою чергу, за невстановлених обставин отримали злочинну вказівку обирати завідомо невинним затриманим учасникам мирних акцій протесту за відсутності передбачених КПК України підстав запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Такі дії правоохоронців і суддів, на думку організаторів, повинні були залякати інших учасників мирних акцій та спонукати їх відмовитися від участі в них.

У такий спосіб у січні 2014 року був задіяний злочинний механізм силового придушення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян проти існуючої на той час влади під керівництвом екс- президента ОСОБА_11 .

Тоді ж, у січні-лютому 2014 року в місті Києві, не встановленими слідством особами (щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження) доведено до відома слідчих і прокурорів, які брали участь у розслідуванні кримінальних проваджень цієї категорії, явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність затримання і притягнення завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Окремі працівники правоохоронних органів та судді, зокрема керівники слідчого відділу Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві та слідчий СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 погодилися вчинити такі незаконні дії. При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на грунті сформованого вищим керівництвом враження про них як про сумлінних працівників та прихильників існуючої на той час влади.

19.01.2014 Головним слідчим управлінням ГУ МВС України в м.Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 за фактом організації невідомими особами по вул. Грушевського та Європейській площі в м. Києві масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами, знищенням майна та призвели до інших тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Першим заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві - начальником слідчого управління ОСОБА_12 19.01.2014 у вказаному провадженні створено слідчу групу до якої включено слідчих СУ ГУМВС України в м. Києві, а також слідчих районних управлінь міліції міста Києва, у тому числі слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4

22.01.2014 о 19 год. ЗО хв. співробітниками конвойної служби ГУ МВС України в м. Києві до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, який розташований в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2-А, доставлено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як осіб, що нібито можуть бути причетні до вчинення масових заворушень, які відбувалися на вул. М.Грушевського та Свропейській площі в м. Києві.

Проведення слідчих дій з доставленим ОСОБА_19 доручено слідчому слідчого відділу Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві лейтенанту міліції ОСОБА_4 .

Використовуючи рапорт військовослужбовця внутрішніх військ (в/ч № НОМЕР_1 ) АДРЕСА_3 молодшого сержанта ОСОБА_20 , який не відповідав вимогам п. 138 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС від 28.07.1994 № 404, не містив всіх необхідних відомостей та з якого, як наслідок, не вбачалося жодних достовірних даних про вчинення ОСОБА_19 будь-якого злочину, також використовуючи завідомо недопустимі та отримані з порушенням вимог ст.ст. 84, 86, 104, 214, 223, 237 КПК України протокол огляду місця події від 22.01.2014 та протокол допиту як свідка ОСОБА_20 від 22.01.2014, складені відповідно слідчими СВ Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , провівши у службовому кабінеті огляд речей ОСОБА_19 , серед яких заборонених предметів не виявив, отримавши пояснення від нього про те, що жодної участі в акціях протесту на вул. М. Грушевського у м. Києві він не брав та проігнорувавши клопотання захисника ОСОБА_19 - адвоката ОСОБА_23 про закриття кримінального провадження, не зважаючи на те, що жодних доказів, які б підтверджували участь ОСОБА_19 у вчиненні злочину, пов`язаного із масовими заворушеннями у місті Києві, у матеріалах провадження не було, слідчий Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , виконуючи явно незаконні вказівки керівництва правоохоронних органів щодо протидії учасникам мирної громадської акції «Євромайдан», будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, який наділений повноваженнями слідчого, в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави, у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, вирішив незаконно, використовуючи повноваження, надані слідчому ст. 208. КПК України, затримати ОСОБА_19 в рамках кримінального провадження № 0000179 за фактом вчинення масових заворушень у м. Києві за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Маючи умисел на незаконне затримання ОСОБА_19 , подальше притягнення його до кримінальної відповідальності та взяття під варту, ОСОБА_4 , з метою створення штучних доказів вини ОСОБА_19 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи в порушення вимог ст.ст. 104-106, 223, 234-237, 245 КПК України, якими чітко регламентовані випадки та підстави проведення обшуку та огляду особи, за відсутності рішення слідчого судді та згоди ОСОБА_19 , в період з 20 год. 45 хв. по 21 год. 00 хв. 22.01.2014 незаконно провів обшук ОСОБА_19 та вилучив його особистий одяг і взуття, а саме куртку, штани сорочку та черевики. Документально ОСОБА_4 оформив свої незаконні дії як огляд місця події, про що склав завідомо неправдивий документ - протокол огляду місця події, об`єктом якого був службовий кабінет № 418, на четвертому поверсі Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2-А, в я кому на момент огляду знаходився громадянин, який назвався ОСОБА_19 . Своїми діями ОСОБА_4 порушив передбачені Конституцією та чинним кримінальним процесуальним законодавством права ОСОБА_19 на свободу, особисту недоторканність та повагу до своєї гідності, завдавши істотної шкоди його правам та інтересам.

Продовжуючи свій злочинний намір, слідчий ОСОБА_4 , 22.01.2014 о 21 год. 47 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 418 Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, розташованому по вул. Маршала Малиновського, 2-А, діючи умисно в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, використовуючи владу і своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави для затримання ОСОБА_19 уповноваженою службовою особою, зокрема, що останнього застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, а також за відсутності безпосередньо після вчинення злочину очевидців, потерпілих та сукупності очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які б вказували, що саме ОСОБА_19 щойно вчинив злочин, діючи всупереч вимогам ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 208 КПК України, склав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст. 294 ч. 2 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, слідчий ОСОБА_4 , на виконання явно незаконної вказівки керівництва правоохоронних органів про притягнення завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності, діючи в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, достовірно знаючи, що ОСОБА_19 безпідставно затримано 22.01.2014 о 12 год. 30 хв. на вул. Грушевського у м. Києві, у матеріалах кримінального провадження відсутні допустимі докази щодо його участі у вчиненні протиправних дій, ніхто із затриманих не вказував на нього як учасника акцій протесту, незважаючи на показання підозрюваного ОСОБА_19 про те, що участі у масових заворушеннях по вул. Грушевського у м. Києві він не брав, прийняв рішення притягнути завідомо невинну особу до кримінальної відповідальності.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 23.01.2014, перебуваючи в службовому кабінеті, який знаходиться в приміщенні Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2-А, діючи умисно, з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно всупереч інтересам служби, ігноруючи вимоги ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень та ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, склав у вказаному провадженні письмове повідомлення ОСОБА_19 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Склавши повідомлення про підозру, слідчий ОСОБА_4 чітко усвідомлював, що обставини, вказані ним у підозрі, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і він притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного ОСОБА_19 за вчинення закінченого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

З метою реалізації свого злочинного умислу слідчий ОСОБА_4 23.01.2014 відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України особисто надав це письмове повідомлення про підозру на погодження процесуальному керівнику - старшому прокурору відділу прокуратури м. Києва раднику юстиції ОСОБА_24 який у свою чергу незаконно погодив його.

Після цього слідчий ОСОБА_4 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, 23.01.2014 о 12 год. 20 хв. у приміщенні службового кабінету Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, що у м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2-А, доводячи до кінця злочинний умисел, спрямований на притягнення завідомо невинного ОСОБА_19 до кримінальної відповідальності, використовуючи повноваження, передбачені ч. 1 ст. 278 КПК України, особисто вручив останньому завідомо неправдиве письмове повідомлення про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, тобто відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнув його до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив умови для обмеження фізичної свободи і подальшого незаконного тримання під вартою ОСОБА_19 .

Постановою старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_24 від 23.01.2014 з матеріалів кримінального провадження № 0000179 виділено окреме кримінальне провадження № 0000262 за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, розслідування якого керівником органу прокуратури доручено слідчим Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Не припиняючи своїх злочинних дій спрямованих на переслідування учасників мирної громадської акції «Євромайдан», слідчий ОСОБА_4 , будучи включеним до складу слідчих у кримінальному провадженні № 0000262, діючи умисно, в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, достовірно знаючи про те, що у матеріалах провадження відсутні будь-які підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_19 , без наявності для цього підстав, вирішив незаконно, в межах наданих йому законодавством повноважень, ініціювати застосування затриманому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перебуваючи у приміщенні Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві 24.01.2014 близько 9 год., зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, достовірно знаючи, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_19 немає, оскільки він затриманий усупереч вимогам ч. 1 ст. 208 КПК України та йому незаконно повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за відсутності інших достатніх, належних та допустимих доказів для підозри у вчиненні масових заворушень, а також за відсутності підстав та ризиків, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 177 КПК України, склав та підписав клопотання до Оболонського районного суду м. Києва про застосування ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після цього слідчий ОСОБА_4 надав вказане клопотання для погодження процесуальному керівнику - заступнику прокурора Оболонського району м. Києва старшому раднику юстиції ОСОБА_25 , яке остання незаконно погодила.

У подальшому ОСОБА_4 24.01.2014, доводячи до кінця злочинний намір, спрямований на обрання ОСОБА_19 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності підстав, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, подав клопотання із додатками на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва.

У свою чергу слідча суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_26 , 25.01.2014 розглянула в судовому засіданні клопотання слідчого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_19 та задовольнила його, незаконно обравши затриманому . ОСОБА_19 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

За наслідками розслідування кримінального провадження № 0000262 від 23.01.2014 за підозрою ОСОБА_19 та інших осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, прокуратурою Оболонського району міста Києва 26.02.2014 указане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_19 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Отже, органом досудового розслідування достовірно встановлено непричетність указаної особи до інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, якого наказом від 15.06.2013 № 438о/с начальника Головного управління МВС України в м. Києві призначено на посаду слідчого слідчого відділу Оболонського районного управління ГУМВС України у м. Києві, маючи спеціальне звання лейтенанта міліції, під час скоєння указаних злочинних дій в січні 2014 року вчинив заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину таких обставин.

В подальшому 22.01.2014 о 19 год. ЗО хв. співробітниками конвойної служби ГУ МВС України в м. Києві до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, який розташований в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2-А, доставлено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як осіб, що нібито можуть бути причетні до вчинення масових заворушень, які відбувалися на вул. М.Грушевського та Свропейській площі в м. Києві.

Проведення слідчих дій з доставленим ОСОБА_19 , який був з явними тілесними ушкодженнями, спричиненими йому працівниками правоохоронних органів та потребував медичної допомоги, доручено слідчому слідчого відділу Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві лейтенанту міліції ОСОБА_4 .

Під час проведення з ОСОБА_19 слідчих та процесуальних дій, слідчий ОСОБА_4 в порушення вимог зазначених нормативно-правових актів, безпосередньо та самостійно у ході здійснення своїх професійних повноважень, виявивши, що у ОСОБА_19 наявні тілесні ушкодження, ;причинені йому співробітниками правоохоронних органів, усвідомлюючи фактичні обставини вчиненого відносно ОСОБА_19 діяння, яке за законом дізнається тяжким злочином, тобто що відносно останнього вчинено тяжкий злочин, діючи протиправно, з прямим умислом на заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочин, відомості за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс та досудове розслідування за вказаним фактом не розпочав.

У результаті сукупних злочинних дій, у тому числі ОСОБА_4 пов`язаних із незаконним затриманням, притягненням завідомо невинної особи по кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, ОСОБА_19 незаконно утримувався під вартою упродовж 5 діб - з 22.01.2014 по 27.01.2014 до зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт. Зазначеними діями завдано ОСОБА_19 істотної шкоди, яка виразилась у заподіянні наслідків нематеріального характеру у вигляді суттєвого обмеження конституційних прав, порушення гарантованих ст. 29 Конституції України прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_19 як громадянина України, а також у заподіянні істотної шкоди державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та Генеральної прокуратури України у вигляді підриву авторитету державних органів, оскільки такі дії правоохоронців викликали глибоке обурення усіх верств населення України та різко негативну реакцію суспільства до правоохоронних інституцій держави.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_19 , висновком судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, протоколом проведеного з ОСОБА_19 слідчого експерименту, показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , а також протоколом огляду відеозапису в якому зафіксовано затримання ОСОБА_19 , речовими доказами - матеріалами кримінального провадження, в рамках якого взято під варту ОСОБА_19 , іншими матеріалами кримінального провадження.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого --кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років;вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування;раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався;Оцінюючи особу підозрюваного та вчинений ним злочин, досудове слідство приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків невиконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливе його притягнення до кримінальної відповідальності. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу обіймаючи посаду слідчого Оболонського УП ГУ НП в місті Києві, має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, тактикою проведення слідчих а. є достатньо обізнаним із специфікою розслідування кримінальних

правопорушень, може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Також сторона обвинувачення звертає увагу на те, що в найкоротший термін плануються допити свідків з метою перевірки окремих обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Дані особи з числа колишніх співробітників міліції (нині працівники Оболонського УП ГУНП в місті Києві), а саме з числа колег ОСОБА_4 , які в суді ще не допитувались, а тому мається наявність ризику щодо незаконного впливу ОСОБА_4 на даних осіб, що може негативно відобразитись на встановленні всіх важливих фактів і обставин, що стосуються даного кримінального провадження, адже незважаючи на те. що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено ряд обов`язків, тобто до 10 грудня 2017 року серед яких утримуватися від спілкування з потерпілим ,свідками у вказаному кримінальному провадженні, а також із співробітниками, у тому числі і колишніми, Оболонського ГУ НП України у місті Києві (Оболонського РУ ГУМВС України у місті Києві), а також ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 ОСОБА_4 відсторонено від займаної посади, останній 23.11.2017 в Печерському районному суді під час розгляду лопотання прокурора про продовження строку відсторонення його від займаної посади під технічні засоби фіксації повідомив, що з`являвся на своєму робочому місці, а саме в Оболонському РУ ГУНП в місті Києві.

Даний факт свідчить про можливість спілкування ОСОБА_4 із співробітниками, у тому числі і колишніми, Оболонського ГУ НП України у місті Києві (Оболонського РУ ГУМВС України у місті Києві), а отже порушення покладених на нього обов`язків визначених ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року в частині утримання від спілкування з потерпілим ,свідками у вказаному кримінальному провадженні, а також із співробітниками, у тому числі і колишніми, Оболонського ГУ НП України у місті Києві (Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві).

Також 27.11.2017 на адресу Генеральної прокуратури України надійшла відповідь з прокуратури міста Києва від 22.11.2017 №04/2/3-2688вих17 на лист Генеральної прокуратури України з приводу ініціювання перевірки законності прийнятих рішень у кримінальних провадженнях які були вилучені за результатами проведеного обшуку в службовому кабінеті та проведення відповідного службового розслідування. Зі змісту відповіді встановлено, що прокуратурою міста Києва скасовано 12 рішень про закриття кримінальних проваджень, як такі, які прийняті передчасно, без проведення необхідних слідчих дій та ініційовано перевірку з метою усунення порушень та притягнення посадових осіб Оболонського УП до дисциплінарної залові дальності. Дані факти свідчать про ігнорування ОСОБА_4 покладених на нього державою службових обов`язків, що призвело до порушення чинного законодавства та ставить під сумнів виконання ним обов`язків в частині не створення перешкод та здійснення досудового розслідування, оскільки за відсутності запобіжного заходу ОСОБА_4 , буде мати можливість вчиняти тиск на свідків, очевидців та інших осіб, що призведе ло негативних наслідків встановлення всіх фактів і обставин, що стосуються даного кримінального провадження.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього майновий стан та колишні службові зв`язки, є необхідність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На даний час скерувати обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , до суду не видається за можливе з об`єктивних причин через виняткову складність провадження, оскільки у кримінальному провадженні підлягає дослідженню велика кількість фактичних обставин, що вимагає проведення значного обсягу процесуальних дій для забезпечення всебічного встановлення події злочину, завершення проведення призначених експертиз, та ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, складення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, виконати інші необхідні процесуальні дії.

Здійснити раніше зазначені процесуальні дії або завершити їх до цього часу не видалось можливим з об`єктивних причин, оскільки вони виконуються послідовно за результатами проведення необхідного комплексу слідчих та розшукових дій, та після встановлення слідством нових даних щодо вчинених кримінальних правопорушень або висновків експертних досліджень, а також через великий обсяг необхідних процесуальних дій.

Водночас всі вище наведені процесуальні дії мають суттєве значення для досудового розгляду, встановлення істини у цьому кримінальному провадженні та притягнення до відповідальності усіх осіб, причетних до вчинених злочинів, у зв`язку з чим наявні достатні підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Слід також зазначити, що в ОСОБА_4 , наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що в свою чергу сприятиме останньому в переховуванні від органу досудового розслідування та суду шляхом виїзду за межі України.

Також ОСОБА_4 не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків останнього. Викладене свідчить про те, що заявлені ризики наявні та обґрунтовані.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_4 , працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями не хворіє, неодружений, не судимий. Характер та обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 характеризують його як особу здатну до фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також результати вивчення особи підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього наступні обов`язки: за першим викликом прибувати до слідчого та/або прокурора; не відлучатися із міста Київ, в якому зін проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, а також із співробітниками, утому числі і колишніми, Оболонського ГУ НП України у місті Києві (Оболонського ГУ ГУМВС України у місті Києві); залишити на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, тому що уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування в інший спосіб не можливо, оскільки, за відсутності запобіжного заходу ОСОБА_4 буде вчиняти вищезазначені протиправні дії, що негативно відобразиться на досудовому розслідуванні вказаного кримінального правопорушення та його подальшому судовому розгляді.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, вказуючи на відсутність будь-яких обґрунтованих підстав для цього. В свою чергу сторона захисту вказувала на те, що досудового розслідування триває понад три роки, підозрюваному вже обирався запобіжний захід, який він виконував без порушень. Крім того, сторона захисту вказувала на надуманість ризиків визначених прокурором, оскільки протягом строку досудового розслідування підозрюваним не було вчинено жодного із них, при цьому підозрюваний продовжує виконувати свої службові обов`язки, позитивно характеризується за місцем своєї роботи, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має батьків та наречену, має постійне місце проживання. Окрім цього сторона захисту вказувала на зловживання стороною обвинувачення своїм правом на звернення, оскільки незважаючи на те, що 05 грудня 2017 року та 08 грудня 2017 року в задоволенні клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 було відмовлено, сторона обвинувачення знову звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу.

Вислухавши прокурора, підозрюваного , його захисника , дослідивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності , а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

При цьому слід врахувати те, що досудове розслідування у згаданому кримінальному провадженні триває понад три роки. 11 жовтня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру та 27 жовтня 2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом. 05 та 08 грудня 2017 року в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відмовлено.

Звернувшись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчим у поданому клопотанні, а прокурор під час його розгляду не надали вагомих аргументів та доводів, підтверджених належними доказами про те, що існує реальна загроза вчинення підозрюваним дій визначених ст. 177 КПК України.

Так, виходячи з тих дій які органу досудового розслідування необхідно вчинити вбачається, що на даній стадії фактично зібрані та підлягають оцінюванню письмові докази, покази свідків, вчинення інших процесуальних дій.

В той же час встановлено, що підозрюваний належним чином здійснює свої процесуальні обов`язки, має постійне місце проживання, не має негативних відгуків про себе, має міцні соціальні зв`язки, працює та позитивно характеризується, безпосередньо брав участь в АТО.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

З урахуванням встановлено, слід визнати те, що окрім обґрунтованості підозри стороною кримінального провадження не було доведено наявності хоча б одного з ризиків, визначених ст. 177 КПК України. В даному випадку посилання на саму лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовується підозрюваний, з урахуванням строків здійснення досудового розслідування, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,184, 192-194,198 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у кримінальному провадженні №0003653. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1