П О С Т А Н О В А
судового засідання
02.03.2018 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Львові клопотання , поданого гр. ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України (1960 року) про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області від 23.06.2011 року в межах кримінальної справи відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України (1960 року) про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області від 23.06.2011 року в межах кримінальної справи відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України.
Згідно змісту поданого клопотання, вбачається, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.05.2013 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до п"яти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Під час досудового слідства у кримінальній справі слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_7 постановою від 23.06.2011 року, з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку у частині можливої конфіскації майна, був накладений арешт на цінності та інше майно, що належить ОСОБА_4 .
Постановою державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ від 28.087.2013 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вироку від 24.05.2013 року в частині конфіскації майна, а постановою від 28.08.2013 року державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборону відчуження будь - якого майна належного боржнику.
Відповідно до ксерокопії Свідоцтва про право власності на квартиру від 11.08.2000 року, співвласниками квартири АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Як зазаначає заявник, після смерті одного із співвласників, а саме ОСОБА_9 , у нього, заявника, виникла необхідність у реєстрації права власності на частку квартири, однак нотаріусом йому було відмовлено з підстав наявності не скасованого арешту на квартиру.
Покликаючись на ст. 409 КПК України ( 1960 року), заявник просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , як такий, що порушує його права співвласника, зокрема розпорядження майном та реалізацію права на спадкування за заповітом.
на розгляді франківського районного суду м. Львова справа перебуває з 22 березня 2017 року.
Заявник в судові засідання жодного разу не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду клопотання. Заяви про розгляд заяви за його відсутності суду не надав, а тому суд вважає можливим провести судовий розгляд заяви у його відсутності на підставі наявних у матеріалах кримінальної справи і доказів, достатніх для постановлення ухвали, з чим погодилась решта учасників процесу.
Прокурор в судовому засідання проти клопотання заперечив, покликаючись на відсутність правовстановлюючих документів, якіб підтверджували право власності заявника на квартиру, його неявку, а також те, що вирок суду в частині конфіскації майна належного засудженому ОСОБА_4 підлягає виконанню. При цьому прокурор просить звернути увагу, що заявником не надано доказів про належність конкретної частки у квартиі саме йому.
Адвокат ОСОБА_10 - представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що заяву слід задоволити, покликавшись на наявну у нього копію витягу з реєстру прав власності від 11.08.2000 року. Разом з тим, підтвердив, що жодних доручень від заявника у нього не має, а походження наявної у нього копії витягу пояснити не може, як не може пояснити де орпигінал цього документа.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали вказаної заяви та матеріали кримінальної справи №1-437/11, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що під час досудового слідства у кримінальній справі слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_7 постановою від 23.06.2011 року, з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку у частині можливої конфіскації майна, був накладений арешт на цінності та інше майно, що належить ОСОБА_4 .
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.05.2013 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до п"яти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Постановою державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ від 28.08.2013 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вироку від 24.05.2013 року в частині конфіскації майна, а постановою від 28.08.2013 року державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборону відчуження будь - якого майна належного боржнику.
Заявник стверджує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 11.08.2000 року, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а після смерті одного із співвласників, а саме ОСОБА_9 , у нього, заявника, виникла необхідність у реєстрації права власності на частку квартири, однак нотаріусом йому було відмовлено з підстав не скасованого арешту на квартиру.
Разом з тим, документи, якими заявник обгрунтовує свої доводи, суду не надав.
Згідно ч. 2 ст. 125 КПК України 1960 року в справах про злочин, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.6 ст. 126 КПК України 1960 року, накладання арешту скасовується постановою слідчого.
Арешт на майно ОСОБА_4 був накладений постановою слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_11 від 23.06.2011 року, згідно діючого на той час КПК України (1960 року).
Відповідно до ч.1 п.8 ст. 324 КПК України 1960 року питання про майно, описане для забезпечення цивільного позову, чи можливої конфіскації майна, вирішується при постановленні вироку.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
Відповідно до ст. 411 КПК України 1960 року, питання, повязані з виконанням вироку вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконаннями вироків» із змінами та доповненнями, в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати питання про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні вироку чи відмови у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.
Відповідно до положень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків", арешт накладений на майно, скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Суд зобов`язаний дослідити докази, що підтверджують наявність обставин, які мають значення для правильного вирішення питань, що виникли у процесі виконання вироку.
У відповідності до положень ст.5 КПК України, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття такого рішення.
З 20 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України в редакції 2012 року, а тому з дня набрання його чинності, Кримінально-процесуальний кодекс України з наступними змінами в редакції 1960 року не діє.
Однак, згідно до п. 9 Розділу ХІ. Перехідні положення до КПК України в редакції закону від 13.04.2012 р., запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
При виконанні вироку, в порядку ст.ст.409,411 КПК України 1960 року судом може бути розглянуте питання про скасування заходів забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку або відмові в позові чи незастосуванні конфіскації ці заходи вироком не скасовані.
Разом з тим, питання, яке ставить в своїй заяві ОСОБА_6 , а саме про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , співвласником якого себе уважає, не може бути вирішене в порядку ст.ст.409,411 КПК України 1960 року, оскільки таке стосується суті вироку, а саме, призначеного ОСОБА_4 судом покарання в частині конфіскації майна.
Крім цього, відносно заявника кримінальна справа не порушувалась, в якості підозрюваного, звинуваченого, підсудного, цивільного відповідача він не притягувався, а тому заявнику слід було звернутись, у порядку як це визначено постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» згідно з якою, категорія справ щодо вимог громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на майно або на право володіння ним розглядається в порядку цивільного судочинства, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису.
За наведених обставин, суд вважає що заява ОСОБА_6 про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , є необгрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 125, 126, 324, 409, 411 КПК України 1960 року, ст.ст.5, 369,370, 371, 395 КПК України, п. 9 розділу ХІ КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання , поданого ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України (1960 року) щодо скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області від 23.06.2011 року в межах кримінальної справи відносно ОСОБА_4 засудженого за ч.2 ст. 307 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_12