Ухвала
Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ
справа № 552/85/17

провадження № 51-186 ск 17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 4 квітня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, неодноразово судимого, останнього разу 25.10.2011 року за ч. 3 ст. 185, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України на сім років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на 11 місяців 17 днів, засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, а на підставі ст. 71 КК України до покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років 11 місяців 17 днів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він під час сварки із ОСОБА_6 , що виникла і тривала з 12 по 14 листопада 2016 року в ході застілля у помешканні засудженого у с. Рибці м. Полтави, з неприязні руками і ногами побив ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 6 грудня 2017 року вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку та ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на те, що досудове і судове слідство було проведено однобічно, неповно, в основу вироку покладено недопустимі докази, в результаті чого суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує, що ухвалою від 26 грудня 2017 року колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду було відмовлено у відкритті касаційного провадження за аналогічною за змістом касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Як встановлено в зазначеній ухвалі суду касаційної інстанції, а також вбачається з копій судових рішень, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності і є правильними. Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК є правильною, а покарання йому призначене у відповідності з вимогами закону.
Доводи захисника про неправильне застосування судом норм матеріального права, про спричинення смерті потерпілому через необережні дії ОСОБА_5 є безпідставними, на які суд касаційної інстанції надав вичерпну відповідь в своїй ухвалі від 26 грудня 2017 року.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали від 06 грудня 2017 року, апеляційний суд ретельно перевірив твердження захисника ОСОБА_4 про неправильне застосування до засудженого норм матеріального права, причетність до злочину інших осіб, а також про можливість отримання потерпілим смертельних тілесних ушкоджень за інших обставин і дав мотивовану відповідь на всі доводи апеляційної скарги, зазначивши, з яких підстав її визнано необґрунтованою. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Відповідно до ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено з порушеннями, зазначеними в ч. 2 вказаної статті.
Разом із цим касаційна скарга захисника не містить доводів про істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення або призвели до порушення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3