АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2044/17 Справа № 209/1754/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851, -

встановила:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 09 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 15 квітня 2017 року приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи технічно справним мотоциклом «ЯВА 350-634» здійснював рух по вул. Залізняка з боку вул. Тельмана в напрямку вул. Нахімова в м. Кам`янське. У порушення вимог п.12.1 «Правил дорожнього руху України», не маючи перешкод технічного характеру, проявляючи злочинну недбалість та особисту неуважність, наближаючись до перехрестя з вул.. Залізняка, перевищив безпечну швидкість руху та під час маневру повороту праворуч, не впорався з керуванням, допустив виїзд керованого ним мотоциклу за межі проїзної частини дороги, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху України», з місця злочину зник. Заходів до виклику швидкої медичної допомоги та працівників поліції не вжив. Первинну медичну допомогу потерпілій не надав.

У результаті вищенаведених злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк на 2 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На обвинуваченого ОСОБА_7 покладені відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Запобіжний захід відносно останнього не обирався.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди ухвалено стягнути 30 000 грн.

З нього ж на користь держави стягнуто процесуальні витрати, пов`язані із залучення експертів в розмірі - 1 855 грн. 50 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити. Виключити кваліфікуючу ознаку «порушення правил експлуатації транспорту».
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що відповідно до ст. 286 КК України та п. 3 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», порушення правил безпеки дорожнього руху та порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, є самостійними діяннями.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування та в судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність у керованому ОСОБА_7 мотоциклі таких несправностей, за яких його експлуатація була б заборонена.

За таких обставин кваліфікуюча ознака «порушення правил експлуатації транспортного засобу» є зайвою.

Потерпіла в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за її відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу. Просили її задовольнити, а вирок змінити.

В судових дебатах прокурор підтримала свою позицію.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності. Висновок щодо виду призначеного покарання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства України у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», порушення правил безпеки дорожнього руху та порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, є самостійними діяннями, і суди мають враховувати це при постановленні рішень у таких справах.

Із матеріалів кримінального провадження видно, що в ході досудового розслідування та в судовому засіданні не було встановлено обставин, що свідчили б про наявність у керованому ОСОБА_7 транспортному засобі несправностей, за яких була б заборонена його експлуатація.

За таких обставин, кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України «порушення правил експлуатації транспортного засобу», є зайвою та підлягає виключенню з обсягу обвинувачення, за яким засуджено ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку «порушення правил експлуатації транспорту».
В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: