Єдиний унікальний номер 236/129/18
Номер провадження 11-сс/775/48/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали, до Лиманського міського суду Донецької області звернувся слідчий Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 з клопотанням про арешт майна, а саме легкового автомобілю марки ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий вказав, що 14 січня 2018 року до ЧЧ Лиманського ВП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що з території Лиманського вагонного депо ст. Лиман регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» невідома особа вчинила крадіжку металевих деталей, які належать зазначеному підприємству.

14 січня 2018 року дане повідомлення внесено до ЄРДР, попередня кваліфікація злочину - ч.1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що викрадені речі вивозив з території підприємства ОСОБА_5 на автомобіль марки ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучене майно: легковий автомобіль марки ВАЗ 21011 червоного кольору, типу седан, 1980 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ..

На ухвалу слідчого судді від власника арештованого майна ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на його майно.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що вилучений автомобіль визнаний речовим доказам, оскільки він, відповідно до ст. 98 КПК України був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про арешт майна, оскільки останнім доведена сукупність підстав вважати, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_5 на час ухвалення рішення про накладення арешту на його майно будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до норм ч. 3 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді