Справа № 639/5584/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 року м.Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ХВК № 18 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео-конференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
22 вересня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , 1995 року народження, про застосування Закону України Про амністію у 2016 році №1810-VIIІ від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилається на те, що він свою вину визнав повністю, став на шлях виправлення, просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , приходить на наступного висновку.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України №1810-VIIІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Харкова, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений: 07.11.2016 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 07.02.2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.03.2017 року ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 07.11.2016 року по 07.02.2017 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 05.04.2017 року.
На час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» - 07.09.2017 року, відбув 1 рік 29 днів, залишилось 2 роки 11 місяців 1 день.
Відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України є тяжким.
Вимогами ч.2 ст.86 КК України визначено, що Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
ОСОБА_5 на день набрання чинності цим Законом не відбув половини призначеного строку основного покарання, крім того не підпадає під ознаки осіб, зазначених у ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не може бути застосована амністія, а тому у задоволенні заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539, КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, засудженим, який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1