Провадження №1-кп/761/579/2018
В И Р О К
іменем України
09 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду в м. Києві відкрите судове засідання в кримінальному провадженні № 0008432 від 06 липня 2016 рокущодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіти середньої, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого та засудженого останнього разу вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи на іспитовому терміні, 03 липня 2016 року приблизно о 08 год. 00 хв., прибувши за адресою: м. Київ, вул. Гонти, 9, зустрів свою знайому ОСОБА_6 , під час розмови з якою, звернув свою увагу на мобільний телефон останньої. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне протиправне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про необхідність використання її мобільного телефону біля лікарні № 9 по вул. Ризькій, 1 в м. Києві на невеликий проміжок часу та попрохав надати йому вказаний телефон, при цьому не маючи на меті використовувати його за цільовим призначенням. На прохання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , не підозрюючи про його справжні наміри, погодилася та передала йому власний мобільний телефон марки "ASUS" моделі "Zenfone 2 ZE551ML", ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картками оператора мобільного зв`язку "Лайфселл", номер: НОМЕР_2 та оператора мобільного зв`язку "Київстар", номер: НОМЕР_3 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на повторне протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 утримуючи при собі зазначений мобільний телефон марки "ASUS" моделі "Zenfone 2 ZE551ML", ІМЕІ: НОМЕР_1 з вказаними сім-картками, загальною вартістю 5 132 (п`ять тисяч сто тридцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, поїхав у невідомому ОСОБА_6 напрямку, залишивши таким чином місце вчинення кримінального правопорушення, при цьому протиправно заволодівши, шляхом зловживання довірою майном останньої, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, реалізувавши мобільний телефон невстановленій особі за 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень на радіо ринку "Караваєві дачі", за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 4.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме 03 липня 2016 року протиправно, шляхом зловживання довірою своєї знайомої ОСОБА_6 , шахрайським шляхом, заволодів її мобільним телефоном марки "ASUS" моделі "Zenfone 2 ZE551ML, який у подальшому реалізував невідомій особі. ОСОБА_3 зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не призначити суворе покарання. Крім того ним у повному обсязі було відшкодовано потерпілій ОСОБА_6 заподіяну протиправними діями шкоду.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином судом достовірно встановлено, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що відповідно до ст. 24 КК України дане кримінальне правопорушення вчинено з прямим умислом, а також характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, його наслідки, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 є раніше судимою особою, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем проходження реабілітації-лікування від наркоманії, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ряд тяжких хронічних захворювань.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, у зв`язку з чим на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного цим вироком ОСОБА_3 за сукупністю вироків, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року.
Саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, необхідно зазначити, що суд, вирішуючи питання можливості відстрочки виконання вироку щодо ОСОБА_3 , про що клопотала в дебатах сторона захисту, приходить до переконливого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого вимог п. 1 ч. 1 ст. 536 КПК України, оскільки стороною захисту не було надано відповідної довідки з лікувального закладу або висновку судово-медичної експертизи про те, що наявні в ОСОБА_3 захворювання, відносяться до таких, що входять в Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затверджений спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та МОЗ від 18 січня 2000 року № 3/6, та відповідно перешкоджають відбувати йому покарання.

В рамках провадження цивільний позов не заявлено, арешт на майно обвинуваченого не накладався. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

До набрання вироком законної сили, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, щодо ОСОБА_3 необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком ОСОБА_3 , частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року, призначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 1(одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання для відбування покарання за цим вироком що набрав законної сили.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за першою вимогою до суду;

-не залишати без дозволу суду місце свого постійного проживання, а саме місто Київ;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського районного
суду м. Києва ОСОБА_1 .