Дата документу 05.12.2017 Справа № 554/5096/17
Провадження № 1-кс/554/8301/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що починаючи з квітня 2017 року ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , систематично, шляхом обману, здійснювали телефонні дзвінки керівникам підприємств та організацій різних форм власності, розташованим на території України, від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати належні їм грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО.
У подальшому, з метою власного збагачення, заволодівали перерахованими грошовими коштами (чужим майном) з використанням електронно-обчислювальної техніки (вчиняли шахрайство), які використовували на власний розсуд.
За вчинення указаних злочинних дій ОСОБА_6 отримував грошову винагороду в розмірі 40% від суми незаконно отриманих коштів, а інші кошти, за попередньою домовленістю розподіляв між іншими співучасниками.
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечував організацію здійснення телефонних дзвінків від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати належні їм грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО, зняття грошових коштів, що були перераховані від потерпілих на розрахункові рахунки благодійних фондів, у тому числі з використанням системи веб-банкінгу ПАТ «ПУМБ».
За вчинення указаних злочинних дій ОСОБА_5 отримував грошову винагороду в розмірі 6% від суми незаконно отриманих коштів.
Водночас, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , безпосередньо здійснювала телефонні дзвінки керівникам підприємств та організацій різних форм власності, розташованим на території України, від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати належні їм грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО. Разом з цим, інформувала про результати указаної діяльності інших співучасників, у тому числі ОСОБА_5 .
Окрім цього, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який працює на посаді провідного фахівця сектору по роботі з малими корпоративними клієнтами ПАТ «ПУМБ», відкривав розрахункові рахунки фіктивних благодійних фондів та маючі відповідні знання та можливості, здійснював їх подальше обслуговування, завідомо усвідомлюючи, що розрахункові рахунки благодійних фондів використовуються для шахрайського заволодіння грошовими коштами, допомагав, в при обробці платіжних доручень банківською системою, повідомляв співучасників про перерахування на розрахункові рахунки грошових коштів, а також повідомляв про можливу загрозу блокування розрахункових рахунків благодійних, у тому числі правоохоронними органами.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України.
02.12.2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиенні вищевказаних кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190 КК України.
27.11.2017 року слідчим суддею Октябрського районого суду м. Полтава винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: інформацію у паперовій формі: записники, зошити, аркуші паперу із записами чи друкованим текстом/зображеннями, бухгалтерські документи стосовно перерахування грошових коштів, чеки, квитанції про отримання та перерахування грошових коштів, установчі документи на фіктивні підприємства, статути; у електронному вигляді- електронні носії: диски, флеш-карти, системні блоки, роутери, модеми зв`язку, мобільні телефони (смартфони), сім-карти, платіжні картки банківських установ, печатки фіктивних установ, на розрахункові рахунки яких перераховувалися грошові кошти.
02.12.2017 року винесено постанову про визнання речовими доказами вищевказаного майна та воно поміщено на зберігання до кімнату речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.
На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження вищевказаного майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити повністю.
Підозрюваний в судовому засіданні з клопотанням не погодився, оскільки не все майно належить йому.
Суд, вислухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_5 , якому 02.12.2017 року оголошено про підозру за ч.3 ст. 190 КК України.
04.12.2017 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання підвартою, строком на 60 діб.
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий , прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні , в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_5 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку від 02.12.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 02.12.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1