17 квітня 2018 р. Справа № 632/128/18 провадження № 1-кп/632/58/18
У Х В А Л А

17 квітня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Первомайським міськрайонним судом Харківської області розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України.

Про підозру у вчиненні зазначених злочинів ОСОБА_4 було повідомлено 30 жовтня 2017 року, яка згодом 24 січня 2018 року, була змінена.

Під час досудового розслідування 30 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений 27 грудня 2017 року по 24 лютого 2018 року.
У підготовчому судовому засіданні за даним кримінальним провадженням, яке відбулося 22 лютого поточного року, вказаний запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_4 , продовжений по 20 квітня 2018 року, включно.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

У зв`язку з наведеним прокурором було заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, які є тяжкими, санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, намагався втекти від органу досудового розслідування, вистрибнувши з вікна Первомайського ВП ГУНП в Харківській області на дах ізолятора тимчасового тримання.
Наведене свідчить про те, що ризики, які булипідставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, переховування від суду, не зменшилися і продовжують існувати.

На думку прокурора, виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, про які зазначено вище.
Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказавши, що будь яких конкретних фактів, які підтверджують наявність підстав для тримання ОСОБА_4 під вартою та доцільність продовження цього запобіжного заходу, стороною обвинувачення не наведено і доказів в обґрунтування цього не представлено.
При цьому захисник заявив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , у зв`язку із чим просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід.
Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, потребує кваліфікованої медичної допомоги, яка в умовах УВП йому надана бути не може, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де мешкає з хворою матір`ю. Стосовно посилання прокурора, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, то ці доводи є неспроможними, оскільки даних на підтвердження цього стороною обвинувачення не надано.
При цьому ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, а зазначені особи вже були допитані під час досудового розслідування, більш того - потерпілі ніяких претензій до нього не мають.
Обвинувачений, підтримавши позицію та доводи захисника, зазначив, що він тривалий час знаходиться під вартою, не має наміру переховуватися від суду, ризики, які були підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу 30 жовтня 2017 року, перестали існувати, у зв`язку із отриманою травмою ноги він потребує лікування, яке в умовах УВП йому на належному рівні забезпечено бути не може.
Заслухавши сторони, дослідивши документи, подані в обґрунтування клопотання, та матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків.

Так, згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , що тримається під вартою, на більш м`який.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований до ОСОБА_4 з метою запобігти спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Підставою для застосування згаданого запобіжного заходу стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Судом, за згодою сторін, ухвалено рішення про задоволення клопотань потерпілих про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Крім того, визначено обсяг і порядок дослідження доказів за епізодами обвинувачення ОСОБА_4 , за згодою сторін, ухвалено дослідити лише письмові докази, клопотання про допит у судовому засіданні свідків за цими епізодами обвинувачення заявлені не були, більш того, сторони заявили про недоцільність їх допиту.

Будь-яких даних, що ОСОБА_4 незаконно впливав, чи буде намагатися незаконно впливати на показання потерпілих та свідків, стороною обвинувачення суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що сторона обвинувачення не довела, що на даний час існує ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97 ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно із п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, те, що він потребує медичної допомоги, яка може бути надана йому своєчасно і на належному рівні не в умовах тримання під вартою, суд вважає неможливим збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити вид запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Наявність однієї лише обґрунтованої підозри та ризику переховування, за відсутності інших достатніх ризиків для продовження найбільш суворого запобіжного заходу, з урахуванням часу знаходження обвинуваченого під вартою, не є співмірним із застосованим запобіжним заходом.

Разом із тим, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту унеможливить неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та сприятиме меті кримінального судочинства в частині заборони застосування необґрунтованого процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Первомайський Харківської області, вид запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_1 , у період часу з 18 години до 08 години наступної доби, встановивши строк дії запобіжного заходу по 17 червня 2018 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, з-під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає м. Первомайський Харківської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 17 червня 2018 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1