Номер провадження: 11-кп/785/673/14
Номер справи місцевого суду: 495/4794/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 15.05.2014 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Глеваха Васильківського району Київської області, освіта вища, одружений, працює директором ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця», має на утриманні неповнолітню дитину 1997 року народження, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 240 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. у дохід держави.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено в вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , органами досудового слідства обвинувачувався в тому, що на підстав протоколу б/н загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород - Дністровська паляниця» (далі ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця») від 27.03.2009, його призначено директором товариства. Відповідно до п. 9.18 статуту ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» затвердженого протоколом б/н від 16.10.2012 загальних зборів учасників товариства, директор наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями. Таким чином, директор ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» є службовою особою юридичної особи приватного права.

В свою чергу, ОСОБА_7 будучи службовою особою юридичної особи приватного права, знаходячись в приміщені товариства за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Лазо, 28, зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та товариства, в період з 11.12.2011 по 24.05.2012, в порушення ст. 16, 21 Кодексу України про надра ст. 44 ч. 1 п. 9, ст. 48, ст. 49 ч. ч. 1, 2, 3 Водного кодексу України, здійснював незаконне видобування корисних копалин - підземних вод загальним об`єктом 8106 м3 з артезіанської свердловини №982/8071, яка знаходиться на території ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця», без наявності дозволу на спеціальне водокористування. Незаконно добуті корисні копалини - підземні води директор ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» ОСОБА_7 використовував на госппитні та виробничі потреби.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 за №827 «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» питні (для централізованого та нецентралізованого водопостачання), промислові та підземні води відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, ухвали новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 1 року обмеження волі, застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни вироку є зокрема, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею кримінального кодексу, але за свої видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Проте, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе за наявності кількох обставин, які не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. У вироку відсутнє не тільки обґрунтування, але й висновок про наявність такої підстави для застосування ст. 69 КК України.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, при визначені покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено пом`якшуючі обставини передбачені ст. 66 КК України. Також, суд не взяв до уваги при призначені покарання й те, що ОСОБА_7 не визнав свою вину.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким його виправдати. Вважає, що судом не було належним чином досліджені всі докази по справі, не була дана правова оцінка доказам які отримали при примененії Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарства потреб природоохоронного законодавства. Акт перевірки потреб природоохоронного законодавства от 01.02.2013 року був складений держінспектором по охороні середи ОСОБА_8 , є протизаконним та не відповідає дійсності, так як складений з грубими порушеннями.

Факт відсутності вереда державі ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» на якому він працює директором встановлений рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2014 року. Білгород-Дністровський міжрайонний прокурор подав позов в господарський суд Одеської області про стягнення з ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» 425808,18 грн. Потім 16.12.2013 року прокурор зрозумів, що він програє справу, та подав позов вже на суму 262650 грн. Господарський суд Одеської області відмовив в задоволенні позову прокурору в повному обсязі. Дане рішення вступило в законну силу, так як рішенням Одеського апеляційного господарського суду від 11.03.2014 року рішення першої інстанції залишено в силі. На цьому можливо зробити висновок, що він не винний в скоєнні даного правопорушення.

При розгляді справи в апеляційній інстанції обвинувачений просить застосувати до нього закон України «Про амністію у 2014 році» так як в нього є неповнолітня донька.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив застосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від відбуття покарання, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 просив залишити без задоволення, обвинуваченого, який вважав, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а застосувати до нього закон по амністію, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення. а відносно обвинуваченого застосувати Закон України «Про амністію в 2014 році»

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 провину не визнав та пояснив, що являється директором хлібозаводу на території якого є свердловина з якої вони добували воду на основі дозволу на спец водокористування, паспорт обліку та оплати податків поквартально за використання води. На території заводу дві свердловини одна робоча інша не робоча. Паспорт є в матеріалах справи. З 11.12.2011 року по 24.05.2012 року без документів, оскільки саме на той момент був укладений договір, в якому було вказано, що фірма «Довкілля» повинна надати дозвіл на спец водокористування. Іншого джерела водоспоживання на підприємстві не було. Документи на отримання дозволу на спец водокористування були подані своєчасно, та дозвіл повинні були надати протягом десяти днів, але видали його через півтори місяці. Він себе не вважає винним, оскільки підприємство виготовляє соціальний продукт, обладміністрація внесла в реєстр його як стратегічне підприємство і відсутність хліба на державних підприємствах, прилавках магазинів він не міг собі дозволити.

Згідно рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2014 року, яке було залишено без змін постановою апеляційного господарського суду Одеської області було відмовлено у позові прокурора про стягнення з ТОВ 262650 грн. шкоди, внаслідок видобування води без наявності дозволу на спец водокористування. Ніякої шкоди державі не заподіяно, в наслідок чого не можливо говорить про якість злочинні діяння з його боку. За воду, збір якої був здійснений підприємством ТОВ повністю розрахувалося та сплатило податки. Таким чином ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» при заборі води діло в рамках чинного законодавства. Просив винести проти нього виправдувальний вирок.

Крім не визнання ОСОБА_10 своєї провини, у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , про те, що з вересня 2012 року він працює в державній екологічній інспекції Одеської області, державним екологічним інспектором Одеської області. За постановою слідчого ним була проведена перевірка по питанням. Вказаним в постанові про дотримання вимог природоохоронного законодавства підприємством ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця». Під час перевірки ним було встановлено, що журнал обліку водоспоживання і водовідведення вимірювальними приладами та обладнаннями топова форма ПОД-11, ведеться на підприємстві ТОВ не в установленому порядку. Показники щодобового споживання води на ТОВ відсутні. Це є порушенням, в ході перевірки він склав акт перевірки про дотримання вимог природоохоронного законодавства в якому він вказав всі порушення. ОСОБА_12 від підпису в даному акті відмовився, не вказавши по якій причині. Пояснив, що всі матеріали перевірки і вказаний акт були їм направлені до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він працює начальником Білгород-Дністровського комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал». Згідно статуту підприємства, завданнями їх підприємства входить централізоване водоспоживання і водовідведення м. Білгород-Дністровський і прилеглих довколишніх сіл. З ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» вони перебувають в договірних стосунках, по прийому стічних вод від їх підприємства в міську систему каналізації, централізоване водовідведення. ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» зверталось до них з питаннями стосовно можливості здійснення поставки води на їх підприємство. Остання точка трубопроводу закінчується на пров. Безимяний м. Білгород-Дністровський, з якого можливо було б підключити ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» до центрального водопостачання. Так як трубопровід починається з вул. Кишинівська то можливо при здійсненні поставки води на ТОВ низький тиск води, що могло не задовольнити споживача. Технічної можливості поставки води на ТОВ його підприємство не мало, оскільки вода по місту відповідно до графіку, що не може влаштувати ТОВ, а підвозити воду цистернами у його підприємства не має можливості;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , про те, що він працює головним інженером на підприємстві ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» з березня 2009 року. 10.12.2011 року закінчувався строк дозволу на спец водокористування. Проблем не було отримати дозвіл, так як він отримувався за 10-15 днів. Але після закінчення дозволу, в 2011 році не було можливості на отримання нового, так як посилали з одного кабінету до іншого. Для отримання документів повинні бути розробленні норми на водовідведення і водокористування, але на отримання цих норм повинно бути спеціальна освіта на дозвільні документи, а освіта та документів не було ні у нього, ні у кого на підприємстві. На «Білгород-Дністровськводоканал» порадили звернутися до фірми «Довкілля» для отримання цих норм. Звернулись в листопаді 2011 року в цю фірму для отримання лише тільки норм. Але, як виявилось ця фірма робила весь комплекс робіт та документи. Після чого заключили з цією фірмою договір 01.12.2011 року на суму більше 17 тисяч гривень. Фірма надала акт виконаних робіт 10.05.2012 року, а дозвіл на спец водокористування лише 25.05.2012 року, хоча всі гроші були згідно договору перераховані на їх рахунок набагато раніше;

- актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 01.02.2013 року, згідно якого ТОВ «Білгород_дністровська паляниця», після закінчення терміну дії дозволу на спец водокористування від 16.03.2009 року №УКР 633 А/Оде, здійснювався забір води, що підтверджено довідкою з Білогород-Дністровського управління водного хазяйства від 28.01.2013 року №60. Загальна кількість забраної води без дозволу на спец водокористування за 1 квартал 2012 року становить 5000 куб/води;

- копією дозволу на спец водокористування від 16.03.2009 року ;

- копією дозволу на спец водокористування від 25.05.2012 року;

- журналом обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями;- протоколом огляду місця події.

Суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що не є винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 240 ч.2 КК України, оскільки його вина повністю підтверджується матеріалами справи. Суд виходить з того, що на підприємстві, після закінчення терміну дії дозволу на спец водокористування від 16.03.2009 року №УКР 633 А/Оде, проводилося незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував про того, що дійсно, на підприємстві після закінчення дозволу, продовжували здобувати воду з артезіанської свердловини. Як поясняв ОСОБА_12 , здобута вода використовувалась на підприємстві, у тому числі, для виготовлення продукції. Крім того на спец водокористування від 16.03.2009 року та від 25.05.2012 року, який зараз діє на ТОВ, вбачається, що ціллю водокористування є виробничі та госпобутові потреби.

Суд прийшов до висновку, при використанні води не тільки на господарстві та побутові потреби підприємства, але і на виробничі потреби, що не передбачено ст. 23 Кодексу України «Про надра».

Обвинувачений ОСОБА_7 є керівником ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» та в його обов`язки входить забезпечення функціонування підприємства, у зв`язку з чим, йому достовірно відомо про те, що у підприємства закінчилася дія дозволу на спец водокористування, однак підприємство продовжувало використовувати артезіанську свердловину.

Отримання дозволу на спец водокористування було обов`язковим для ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» для здійснення виробничих та господарсько-побутових потреб, а здобування води без наявності зазначеного дозволу суперечить вимогам Водного Кодексу України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані по ст.. 24- ч.2 КК України.

При призначенні покарання суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позитивну характеристику, матеріальний та сімейний стан, раніше не судимий, скоїв злочин не великої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, тому суд вважає, що можливо застосувати до обвинуваченого дію ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 240 ч.2 КК України, тому можливо призначити покарання у вигляді сплати штрафу у дохід держави.

Доводи апеляції в необґрунтованості кваліфікації і наявності в діях обвинуваченого більш тяжкого злочину є голослівним і не підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши доводи прокурора, судова колегія, з урахуванням конкретних обставин справи вважає, прийняте рішення зміні та скасуванню не підлягає.

В той же час з урахуванням клопотання обвинуваченого який просив застосувати до нього амністію. Колегія суддів перевіривши обставини по справі. прийшла до думки, Що обвинувачений підпадає під дію закону об амністії в 2014 році і звільнивши його від відбуття покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 85,86,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 15.05.2014 року, відносно ОСОБА_7 , який визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 240 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. у дохід держави без змін.

Згідно ст..1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 від відбуття покарання звільнити.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3