АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0003271 від 14.12.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, працюючого продавцем-консультантом в ТОВ «Євротрейд Україна», раніше не судимого, - у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року заступник прокурора Чернівецької області старший радник юстиції ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить суд апеляційної інстанції вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_5 - скасувати у зв`язку із незастосуванням при призначенні покарання додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

_____________________________________________________________________________
ЄУНСП 727/5268/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/794/297/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Заперечення на вказану апеляційну скаргу, відповідно до ст. 402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1888 грн. 46 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.

Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно із вироком районного суду ОСОБА_5 14 грудня 2016 року приблизно о 07:30 год. керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat В3» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Південно-Кільцева м. Чернівці в лівій смузі для руху транспортних засобів в напрямку від вул. Головної м. Чернівці до вул. Воробкевича м. Чернівці.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік будинку № 31 по вул. Південно-Кільцева м. Чернівці та позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», а також горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», ОСОБА_5 , керуючи вищевказаним автомобілем проявив самовпевненість і неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжував рух, де в подальшому допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїжджу частину дороги, рухаючись в межах пішохідної доріжки, зліва-направо по відношенню до напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин голови в тім`яно-потиличній ділянці, посттравматичний перфоративний середній отит зліва, підшкірну гематому лівої гомілки, лінійний перелом сосцевидного відростка зліва з поширенням на основу черепа із забоєм головного мозку середнього ступеня, які у відповідності до висновку СМЕ № 185 мд від 22.02.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_5 вчинив у результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) та п.18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001, та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія: п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, наведені в ній, обвинуваченого та потерпілого, які заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах поданої апеляційної скарги. Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурор не заперечує правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, то колегія суддів, не наводить доводів на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, при обставинах, наведених у вироку, підтверджується усіма зібраними та ретельно проаналізованими доказами, яким дано остаточну юридичну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

Переглянувши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.
При обранні ОСОБА_5 виду та міри покарання суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, те, що обвинувачений визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, своїми правдивими і послідовними показами сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, шкода відшкодована, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває

На підставі зазначеного, районний суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Також районний суд вважав за можливе не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, то висновок районного суду про можливість не призначати його ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що автомобіль обвинувачений використовує для матеріального утримання своєї сім`ї, на думку колегії судді є правильним і не суперечить нормам закону.

Застосування судом додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права може бути застосоване, якщо з урахуванням характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого та інших обставин справи суд прийде до висновку про неможливість чи недоцільність збереження за засудженим цього права.
У даному кримінальному провадженні обвинувачений, як водій перебував у тверезому стані, швидкісний режим не порушував, намагався одразу надати допомогу потерпілому, добровільно відшкодував потерпілому завданого збитку, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами про яке йдеться в апеляційній скарзі прокурора.
Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а саме із клопотання ОСОБА_5 , останній використовує свій транспортний засіб по роботі, для сімейних потреб, оскільки крім нього в сім`ї ніхто не керує транспортних засобом. Керування автомобілем є єдиним джерелом та засобом для нормального існування ОСОБА_5 та його сім`ї.
Спростування вказаних вище обставин в матеріалах кримінального провадження відсутнє, а тому колегія суддів тлумачить усі сумніви на корить обвинуваченого.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_5 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним, а тому підстав для скасування вироку районного суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області старшого радника юстиції ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003271 від 14.12.2016 року, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1