Справа №212/6806/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження від 12 вересня 2017 року за № 0002720 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою-технічною освітою, працюючого фрезерувальником ПрАТ «Комета», одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12 вересня 2017 року приблизно о 08 годині 50 хвилин, займаючи посаду електромеханіка ПрАТ «ЦГЗК», перебуваючи на своєму робочому місці біля цеху «ГТЦ-1», який знаходиться на території ПрАТ «ЦГЗК» в Покровському районі міста Кривого Рогу, побачивши біля цеху «ГТЦ-1» лом міді скрутивши його, поклав до свого рюкзака та попрямував на зупинку службового транспорту тим самим реалізуючи раптово виниклий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності свідків та усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно намагався викрасти належне ПрАТ «ЦГЗК» майно: лому міді вагою 8,5 кілограмів, загальна вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 3437 від 23 жовтня 2017 року складає 904 гривні 34 копійки без ПДВ, після чого, намагався покинути територію ПрАТ «ЦГЗК» проте, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був викритий співробітниками охорони «БАРС» на зупинці службового транспорту на території ПрАТ «ЦГЗК».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 12 вересня 2017 року він перебуваючи на своєму робочому місці біля цеху «ГТЦ-1», який знаходиться на території ПрАТ «ЦГЗК» побачивши біля цеху «ГТЦ-1» лом міді у нього виник умисел на викрадення зазначеного майна, тому він впевнившись у відсутності свідків поклав його до свого рюкзака та попрямував на зупинку службового транспорту де був викритий співробітниками охорони «БАРС».

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває і не перебував, перебуває на обліку у лікарня нарколога з липня 2005 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи працює фрезерувальником ПрАТ «Комета», одружений, та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Речові докази: лом міді вагою 8,5 кілограмів повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1