АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1308/17 Справа № 173/1083/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 ,

адвоката Сокол в інтересах ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_11 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року,-
В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_11 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не працюючу, не одружену, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , офіційно зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, останній раз:

- 22.01.2009 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.11.2012 року з Дніпропетровської ВК №89 Дніпропетровської області по відбуттю терміну покарання.

засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в відшкодування завданої моральної шкоди кошти, в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Вироком суду ОСОБА_11 та ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за наступне.

ОСОБА_11 , близько 10.00 годин 12 жовтня 2014 року, знаходилась в домоволодінні свого сина ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_5 , де на кухні жилого будинку, разом зі своїм сином Роговань ОСОБА_13 та знайомим останнього ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. В цей же час, в даному житловому будинку знаходилась дружина ОСОБА_12 ОСОБА_14 та їх сумісна малолітня донька ОСОБА_15 . Близько 13:00 годин вказаного дня ОСОБА_12 , ОСОБА_14 разом з малолітньою дочкою пішли з вищевказаного домоволодіння в особистих справах, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 полягали спати у різних кімнатах.

Близько 15:30 години вказаного дня ОСОБА_11 прокинулась від того, що її хтось штовхав, та побачила, що її штовхає мешканець їхнього села ОСОБА_16 , із яким у останньої раніше склалися стосунки на побутовому ґрунті. Між ними знову зав`язалась сварка в ході якої ОСОБА_16 сильно штовхнув ОСОБА_11 , а остання відштовхнула останнього обома руками в груди, а потім кулаком нанесла не менш трьох ударів останньому в обличчя, а також металевою каструлею нанесла ОСОБА_16 не менше двох ударів по тулубу та голові.

В цей момент, на крик та гуркіт до жилої кімнати будинку зайшов ОСОБА_10 , і ОСОБА_16 , побачивши останнього та не очікуючи, що в будинку ще хтось є крім нього та ОСОБА_11 , побіг у бік коридору до вхідних дверей будинку, намагаючись вибігти з будинку на вулицю, при цьому висловлюючись, що він зараз викличе міліцію. Злякавшись можливого викриття, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виникла змова, спрямована на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 . Після чого, з метою реалізації умислу, ОСОБА_10 бажаючи допомогти ОСОБА_11 в її вищевказаних протиправних діях побіг за ОСОБА_16 , а ОСОБА_11 , реалізуючи спільний умисел на умисне вбивство, схопила металевий совок, та умисно цілеспрямовано нанесла ним не менше двох ударів ОСОБА_16 в область спини та по голові.

В цей момент ОСОБА_10 , наздогнав ОСОБА_16 в коридорі та схопивши останнього обома руками за верхній одяг, розвернув його обличчям до себе, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та сильної агресії, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 , умисно, кулаками обох рук наніс тому не менше п`яти ударів в обличчя, від яких останній впав на підлогу.

В цей час, ОСОБА_11 стала палити цигарку та спостерігати за протиправними діями ОСОБА_10 , а останній взяв зі столу кухонний ніж, підійшов з ним до лежачого ОСОБА_16 , та умисно наніс ним останньому не менше трьох ударів в область шиї. При цьому, ОСОБА_16 намагався уникнути вищевказаних, захищаючись, закривав шию та голову руками, та прохав ОСОБА_10 його не вбивати. Але ОСОБА_10 , незважаючи на прохання ОСОБА_16 , знову наніс ножем ще один удар ОСОБА_16 в область шиї, але увігнати лезо ножа в шию не зміг, оскільки потерпілий чинив опір. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_10 наніс ще один удар лезом ножа у ліву половину грудної клітини ОСОБА_16 , спричинивши останньому проникаюче поранення, та цілеспрямовано став наносити ОСОБА_16 ножем ріжучі удари по різним частинам тіла, та обличчю. Крім цього, ОСОБА_10 ліктями своїх обох рук умисно наніс ОСОБА_16 декілька ударів в область живота, тулубу, грудної клітини, а також наніс тому не менше десяти ударів в область тулубу, грудної клітини, голови, стегон, кистей, м`яких тканин обличчя. Після цього ОСОБА_16 більше ознак життя не подавав.

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин та скрити сліди скоєного злочину, витягнули труп ОСОБА_16 із будинку, та заховали його під деревом біля городу вищевказаного домоволодіння.

Потерпілому ОСОБА_16 , згідно висновку судово медичного експерта №1193-Е від 13.11.2014 року, були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, за ознакою небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті. Смерть ОСОБА_16 настала від комбінованої травми тіла, яка супроводжувалася черепно мозковою травмою, тупою травмою грудної клітини з переломами ребер, проникаючим пораненням грудної клітини, ран тіла та ускладнилася шоком, про що свідчать виявлені пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить змінити вирок, викласти обставини вчинення злочину без посилання на повне визнання вини з боку обвинуваченої ОСОБА_11 .. При цьому просить не посилатись на наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_11 ..

Вважає, що суд допустив порушення кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, а саме зазначив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_11 , як щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Вважає, що обвинувачена ОСОБА_11 не повністю визнала свою вину в інкримінованому злочині, бо в ході судового слідства вона неодноразово наголошувала на тому, що не мала єдиного умислу із обвинуваченим ОСОБА_10 на позбавлення життя ОСОБА_16 , наголошувала на наявності особисто у неї умислу лише на завдання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.

- ОСОБА_11 просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповноту судового розгляду, оскільки не були допитані свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Вважає, що обтяжуюча обставина скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння не може бути покладена в основу обвинувачення, оскільки експертиза не проводилась.

Також вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої. Просить пом`якшити призначене покарання та при обрахуванні строку покарання застосувати щодо неї положення ч. 5 ст. 72 КК України.

-Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10

просить вирок суду скасувати, і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до обставин провадження, жодних попередніх домовленостей між ОСОБА_19 та Роговань слідством не встановлено, як не встановлено це і в суді, і не зважаючи на це дії ОСОБА_10 кваліфіковано саме за такими ознаками. Вважає, що при постановленні вироку суд необґрунтовано послався на письмові докази , підтверджуючі провину ОСОБА_10 а саме: протокол та фототаблиці огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_5 від 12.10.2014 року, в якому вказано, що в ході проведення даного огляду зафіксовано місце скоєння злочину, виявлено знаряддя злочину, та на території вказаного домоволодіння виявлений труп ОСОБА_16 ; на висновок судово-медичної експертизи №1193-Е від 13.11.2014.; на висновок судово-імунологічної експертизи №1059 від 14.11.2014 року, з якого встановлено, що на доставлених для дослідження металевому совку, наволочці, простирадлі, попільничці, зіскобів з підлоги та стіни, вилучених 12.10.2014 року, знайдена кров людини. Одержаний результат дослідження, на думку адвоката, не виключає можливості походження слідів крові на вище вказаних предметах від трупа ОСОБА_16 і (або) громадянки ОСОБА_11 , крові яких властивий антиген Н.

Не згоден апелянт і з тим, що згідно даних висновку судово-цитологічної експертизи №769 від 20.11.2014 року на клинку та рукоятці ножа, вилученого 12.10.2014 року в ході огляду місця події -домоволодіння АДРЕСА_5 встановлена наявність крові та визначений білок людини. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров в слідах на клинку та рукоятці ножа належить особі чоловічої генетичної статі, при визначенні її групової належності виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Вважає, що сліди крові на клинку та рукоятці ножа могли походити від чоловіка (чоловіків) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, можливо і від самого потерпілого ОСОБА_16 , враховуючи його групову характеристику крові. Вважає, що результати цитологічного дослідження, вказують, що сліди крові на клинку та рукоятці ножа не могли виникнути від підозрюваної ОСОБА_11 ..

Вважає, що результати дослідження судово-цитологічної експертизи №784 від 25.11.2014 року вказують, що сліди крові на кастрюлі могли походити від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, можливо як від потерпілого ОСОБА_16 , так і від громадянки ОСОБА_11 .

Зазначає, що з даних висновку додаткової судово-медичної експертизи №1193-Е-Д від 10.11.2016 року встановлено, що враховуючи характер та розташування пошкоджень, в ділянку голови було заподіяно не менш 13-ти травматичних дій тупим твердим предметом та 1 дія колюче-ріжучим предметом.

Вважає, що перелічені в вироку суду письмові докази не вказують на те, що ОСОБА_10 скоїв злочин, жодна експертиза не встановила його причетність. Тільки ОСОБА_11 вказує на ОСОБА_10 як на співучасника, однак вона неодноразово змінювала свої покази, вказуючи і на те, що це саме вона скоїла злочин, а не ОСОБА_10 . Однак судом надано перевагу її показам, де вона вказувала на ОСОБА_10 , як на співучасника.

Але допитані свідки у справі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не вказують на ОСОБА_10 , як на особу що вчинила особливо тяжкий злочин. Тому, суд посилаючись на письмові докази та покази свідків як на підґрунтя винесення обвинувального вироку не мав жодних підстав визнавати ОСОБА_10 винним, оскільки ні покази свідків, ні письмові докази не містять інформації про причетність ОСОБА_10 до злочину, а є лише покази ОСОБА_12 , які остання постійно змінювала, що повинно було викликати певні сумніви.

Посилається, що 19.05.2016 року адвокат ОСОБА_10 , ОСОБА_22 заявив клопотання про відвід присяжних Туманової та ОСОБА_23 , оскільки останні 14.01.16р. не були присутні при попередньому відборі присяжних, що позбавило його можливості ставити їм питання, та висловлювати свою думку щодо їхньої участі в якості присяжних. Але судом в клопотанні адвоката про відвід присяжних було відмовлено.

Крім того не згоден, що суд у вироку вказав, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, по яким відбував покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, однак дані обставини не є предметом розгляду цього кримінального провадження і не можуть бути визнані такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_10 ..

Також посилається, що 09.03.2017р. на початку слухання справи секретарем судового засідання були перелічені особи, які з`явилися до зали судового засідання і відповідно до журналу судового засідання, але при цьому не з`явився потерпілий ОСОБА_8 та не завжди був присутнім потім в судових засіданнях.

-Обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати.

Посилається на порушення вимог КПК, що йому було продовжено тримання під вартою без його участі та участі його адвоката, чим було порушено його право на захист.

Вважає, що двоє з присяжних не приймали участі у попередньому відборі. Присяжна ОСОБА_24 заявила самовідвід, та його захисник заявив їй відвід, однак суддя ОСОБА_25 його не задовольнив. Постановив ухвалу про заміну на присяжну ОСОБА_26 , яка теж не проходила попередній відбір.

Крім того вважає, що не було не проведено ряд додаткових експертиз, не були взяті відбитки пальців.

Вказує, що суд у вироку неправильно посилався на покази Роговань, яка змінювала їх 4 рази, під впливом слідчих.

Вважає, що покази свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 були надані слідчому неправдивими, і вони їх спростували в залі суду. Під час судового засідання йому та його захиснику не надили можливість поставити питання судмедексперту.

Зазначає, що суд не взяв до уваги покази сина та дочки ОСОБА_29 , які показали, що в неї та ОСОБА_29 були неодноразові конфлікти.

Вважає занадто суворим призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у повному обсязі та просила її задовольнити, апеляційні скарги обвинувачених та захисника просила залишити без задоволення; думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які кожен окремо не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, та просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого; думку ОСОБА_11 , яка також просила задовольнити її апеляційну скаргу та пом`якшити покарання; думку потерпілих, які прохали призначити обвинуваченим більш суворе покарання, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, дослідивши відповідні документи, колегія суддів вважає, що вказану апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог Закону доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів даного провадження встановлено, що суд виконав вимоги ст.91 КПК України, належним чином.

Висновки суду про винність ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, та є правильними.

Доводи обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про недоведенність їх вини у вчиненні навмисного вбивства потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, спростовані:

-Неодноразовими поясненнями самої ОСОБА_11 про те, що знаходячись у стані сп`яніння ОСОБА_11 , близько 15:30 години 112 жовтня 2014 року, її розбудив ОСОБА_16 , і в ході сварки він сильно штовхнув руками, і вона нанесла йому кулаком не менш трьох ударів в обличчя, металевою каструлею нанесла ОСОБА_16 не менше двох ударів по тулубу та голові. Коли на крик та гуркіт до жилої кімнати будинку зайшов ОСОБА_10 , і ОСОБА_16 , побачивши останнього та не очікуючи, що в будинку ще хтось є крім нього та ОСОБА_11 , побіг у бік коридору до вхідних дверей, заявивши, що викличе міліцію. Тоді злякавшись можливого викриття, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і виникла змова, спрямована на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 . Після чого, вона металевим совком умисно, не менше двох раз, вдарила ОСОБА_16 в область спини та по голові. В цей момент ОСОБА_10 , умисно, кулаками обох рук наніс тому не менше п`яти ударів в обличчя, від яких останній впав на підлогу, а потім взяв зі столу кухонний ніж, та умисно наніс ним останньому декілька ударів в область шиї, у ліву половину грудної клітини. Незважаючи, що ОСОБА_16 прохав його не вбивати, ОСОБА_10 цілеспрямовано продовжив наносити ріжучі удари ножем по різним частинам тіла, та обличчю. Крім цього,він ліктями своїх рук умисно наніс ОСОБА_16 декілька ударів в область живота, тулубу, грудної клітини, та не менше десяти ударів в область тулубу, грудної клітини, голови, стегон, кистей, м`яких тканин обличчя. Після цього ОСОБА_16 більше ознак життя не подавав.

В подальшому вона з ОСОБА_10 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин та скрити сліди скоєного злочину, витягнули труп ОСОБА_16 із будинку, та заховали його під деревом біля городу вищевказаного домоволодіння.

ЇЇ пояснення повністю узгоджуються і з проведеним слідчим експериментом за її участю, де вона підтвердила вищевказане, показавши на місці про застосоване насильство, локалізацію ударів потерпілому, їх кількість, як з її сторони, так і ОСОБА_10 , з яким вони діяли спільно, за домовленістю, з метою спричинення смерті потерпілому. Підстав не довіряти вказаним поясненням ОСОБА_11 , колегія суддів, не вбачає, остільки вони за своїм характером, та послідовністю, в деталях відображають обставини скоєного особливо тяжкого злочину, відображають попередню змову між нею та ОСОБА_10 на протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 , та дії кожного щодо застосування предметів для нанесення потерпілому відповідної кількості ударів, як в життєво - важливі органи, а також для уникнути відповідальності за вчинений злочин та що б скрити сліди скоєного злочину, спільно витягнули труп ОСОБА_16 із будинку, та заховали його під деревом біля городу вищевказаного домоволодіння.

Суд вірно послався і на покази свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_30 , які в певній мірі доповнюють пояснення ОСОБА_11 ,та узгоджуються з іншими доказами. Викладеними у вироку.

Також вину обвинувачених встановлено:

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 щодо неповноти судового розгляду у зв`язку з тим, що не було допитано свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , колегія суддів вважає безпідставними, остільки вказані особи не були безпосередніми свідками умисного вбивства потерпілого.

Суд вірно прийшов до висновку, що потерпілому ОСОБА_16 , були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, за ознакою небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті. Смерть ОСОБА_16 настала від комбінованої травми тіла, яка супроводжувалася черепно мозковою травмою, тупою травмою грудної клітини з переломами ребер, проникаючим пораненням грудної клітини, ран тіла та ускладнилася шоком, про що свідчать виявлені пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця.

Вина обвинувачених у скоєному встановлена також протоколами огляду місця події, протоколами слідчих експериментів, висновками різноманітних експертиз, висновком судово медичного експерта №1193-Е від 13.11.2014 року, висновками судово-криміналістичних, судово-імунологічних(від 14.11.2014р) та цитологічних експертиз від 20.11.2014 року та 25.11.2014року).

Вказаними експертизами, які є науково обґрунтовані та належно вмотивовані, в деталях, ретельно, у повному обсязі надано відповіді на питання щодо характеру застосованого насильства, механізму спричинення тілесних ушкоджень, їх кількості, локалізації, приналежності слідів крові. та інших предметів. Висновки експертів узгоджуються і з іншими доказами, на які суд послався у вироку, та надав їм відповідну оцінку.

Сумніватися у правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, та в доведеності вини обох обвинувачених, у колегії суддів, підстав немає.

Тому доводи апелянтів з приводу неправильності, недостатності заключень експертів, та щодо недоведенності вини обвинувачених, є безпідставними.

Доводи адвокатів та обвинувачених про неповноту судового слідства, колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що суперечать наявним матеріалам та є безпідставними. Із матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання видно, що впродовж судового засідання були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обох обвинувачених. Судом вжиті всі заходи, для встановлення істини в даній справі. Судове слідство проведено відповідно до вимог КПК України, в ході якого було ретельно перевірено всі доводи обвинувачених, їх адвокатів, в тому числі і ті, які є аналогічними по суті, що наведені в апеляційній скарзі захисту. Вказаним доводам у вироку надано обґрунтовану оцінку.

Довід ОСОБА_31 про неповноту судового розгляду, оскільки не були допитані свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та вказане вплинуло на повноту судового розгляду, є безпідставними, остільки судовий розгляд проведено справедливо, повно та всебічно і доказів для доведеності вини обох обвинувачених у скоєному, було зібрано достатньо. Висновки суду є вірними, як вбачається з матеріалів справи суд належно дослідив та оголосив у судовому засіданні відповідні документи, що мають значення для справи. Судом було обґрунтовано відмовлено в проведенні додаткових експертиз, оскільки в ході досудового слідства вже було проведено ряд необхідних експертиз, висновки яких не викликають сумніву в своїй правильності та є достатніми, та якими в повній та мірі встановлено вину обвинувачених у скоєнні даного особливо тяжкого злочину. В достатній кількості були відкриті та досліджені докази, які ретельно перевірені.

Ствердження адвоката та ОСОБА_10 про істотні порушення вимог КПК є надуманими, оскільки суттєвих вимог закону, які б слугували підставою для зміни або скасування вироку не встановлено. При цьому не відповідає дійсності і довід ОСОБА_19 про порушення права на захист обвинуваченого, остільки перевіркою матеріалів провадження встановлено, що таке право йому, як і Роговань було забезпечено належним чином, як в ході досудового слідства, так і в суді 1 інстанції.

Апеляційному суду 29.09.2017 року було надано список присяжних, в тому числі і щодо присяжних ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , в ході з`ясування питання щодо заявленого відводу присяжній, колегією суддів, не було встановлено порушень вимог Закону, остільки попередній відбір присяжних відбувся 11.03.2016 року, відповідна заміна присяжних відбулася згідно до вимог чинного законодавства, і дану справу розглянуто легітимним складом суду. Тому вказаний довід ОСОБА_19 є також безпідставним.

Довід ОСОБА_10 , що суд ніби-то невірно визнав обтяжуючою обставиною скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, остільки експертиза з цього приводу не проводилась, також є безпідставним, остільки в ході досудового слідства та в суді було встановлено, що близько 10.00 годин 12 жовтня 2014 року, ОСОБА_10 знаходився в домоволодінні сина ОСОБА_12 , та з останньою та знайомими спільно вживали алкогольні напої. При цьому ОСОБА_11 та співучасники спільного вживання спиртних напоїв пояснили, що ОСОБА_10 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Підстав не довіряти поясненням ОСОБА_11 її сина, колегія суддів не вбачає.

Посилання адвоката та ОСОБА_10 на те, що вирок побудований на припущеннях, також не відповідає дійсності. Вказаний вирок, як видно з його змісту, є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним. Як видно з вироку, в ньому належним чином надано оцінку всім доводам та позиції обвинуваченого, та його захисника. Суд переконливо надав оцінку зібраним доказам.

Суд приходить до висновку, що районний суд вірно кваліфікував скоєне ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,остільки вони скоїли умисне вбивство ОСОБА_16 , за попередньою змовою групою осіб.

Колегією суддів перевірені і доводи захисника обвинувачених, захисту про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинувачених, внаслідок суворості, та з цього приводу зазначає.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_11 врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо.

Суд вірно визнав пом`якшуючими покарання обставинами її щире каяття, сприяння розслідуванню даного злочину.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо неправильності визнання районним судом пом`якшуючими обставинами: повне визнання нею вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, остільки в апеляційному суді вона також повністю визнала вину у скоєному, та розкаялась.

Суд обгрунтовано визнав обтяжуючими покарання обставинами - скоєння нею злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку. Вказане підтверджено як нею самою, так і іншими матеріалами справи.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_11 мінімальне покарання в межах санкції п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - 10 років позбавлення волі. За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 і попередження вчинення нею нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Будь-яких підстав для пом`якшення їй призначеного покарання, для застосування ст69 КК України, колегія суддів, не вбачає.

Також колегія суддів не вбачає будь-яких підстав і для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_10 , остільки він скоїв особливо тяжкий злочин, раніше був судимий, скоїв злочин у стані сп`яніння та щодо особи похилого віку. У скоєному він себе винним не визнав. Суд прийняв до уваги і більш активну роль ОСОБА_10 у скоєному.

Тому суд обґрунтовано призначив йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі і підстав для пом`якшення призначеного покарання. колегія суддів, не вбачає.

Також судом обґрунтовано стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в відшкодування завданої моральної шкоди кошти,- 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок суду є законним, та немає підстав для задоволення вказаних апеляційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області,захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 , та обвинуваченої ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року, щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 в строк відбуття покарання період з 10 березня по 20 червня 2017 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, що тримаються під вартою, в той же строк, з дня вручення їм копій ухвали.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4