У Х В А Л А

13 березня2018 року
м. Київ

Справа № 569/1111/16-к

Провадження № 13-14кс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_18 , на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_18 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК України), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року вирок суду першої інстанції скасовано в частині кваліфікації дій і призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_18 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. В решті вирок суду залишено без змін.
Не погоджуючись із вироком апеляційного суду, захисник ОСОБА_17 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) з касаційною скаргою, в якій порушував питання про скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
22 травня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою захисника ОСОБА_17 .
Ухвалами судді ВССУ від 22 травня та 11 вересня 2017 року витребувано матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_18 і призначено справу до розгляду.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII) та розпочав роботу Верховний Суд.
Відповідно до пункту 4 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону № 2147-VIII, касаційні скарги (подання) на судові рішення у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.

04 січня 2018 року ухвалою судді Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_17 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року щодо ОСОБА_18 призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 лютого 2018 року задоволено клопотання прокурора та передано кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Прийняте Судом рішення мотивовано тим, що в ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_18 виникла необхідність відійти від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 15 листопада 2012 року № 5-15кс12 щодо застосування нормативно визначеної ознаки складу такого злочину, як розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (частина третя статті 187 КК України).

Як видно з матеріалів справи, ухвалюючи новий вирок щодо ОСОБА_18 , апеляційний суд послався на правовий висновок, викладений у вищенаведеній постанові Верховного Суду України, зокрема на те, що ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа увійшла (потрапила) у приміщення.

На аналогічні обставини послався і прокурор у своєму клопотанні, указуючи на те, що факт виникнення умислу в ОСОБА_18 на вчинення злочину ще до входження в приміщення ювелірної крамниці встановлено судами як першої, так і апеляційної інстанцій, проте юридичну оцінку кваліфікуючим ознакам злочину за ст. 187 КК України суди дали протилежну.

Водночас, на думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, поняття кваліфікуючої ознаки «проникнення» вказує на те, що особа неправомірно «проникнула» туди, де за звичайних обставин вона не може перебувати. Крім того, вирішальним при формуванні в особи умислу для «проникнення» до місця вчинення злочину є режим доступу до приміщення, залежно від якого може бути обрано спосіб незаконного вторгнення, або навпаки, вхід особи до приміщення є вільним.

Колегія суддів у своєму рішенні наголошує, що при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності кваліфікуючої ознаки «проникнення» при вчиненні розбою ключовим чинником повинно бути не лише встановлення мети потрапляння особи до приміщення, а й можливий факт безперешкодного та правомірного перебування в ньому.

Відповідно до пункту 7 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону № 2147-VIII суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.
Перевіривши наведені в судовому рішенні колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального судуобґрунтування наявності підстав відступити від правового висновку, викладеного в рішенні Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду вважає, що кримінальне провадження слід прийняти до розгляду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_18 та його захисник ОСОБА_17 заявили клопотання щодо проведення розгляду в суді касаційної інстанції за їх участю в режимі відеоконференції.

Керуючись статтями 336, 441, 430, 434-2 Кримінального процесуального кодексу України та пунктом 7 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пунктом 1 частини другої статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Прийняти до розгляду кримінальне провадження відносно ОСОБА_18 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_17 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року.
Призначити справу до касаційного розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 18 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Верховного Суду.

Надіслати учасникам судового провадження копії ухвали про прийняття до провадження та призначення справи до розгляду.

Забезпечити участь засудженого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розгляді кримінального провадження дистанційно, тобто в режимі відеоконференції, в порядку, передбаченому ст. 336 КПК України. Організацію проведення зв`язку в режимі відеоконференції 18 квітня 2018 рокуо 10 год. 00 хв. за участю ОСОБА_18 покласти на начальника Державної установи «Цуманська виправна колонія №84».
Рівненському міському суду Рівненської області забезпечити здійснення судового розгляду в режимі відеоконференції з Великою Палатою Верховного Суду за участю ОСОБА_17 в порядку, передбаченому ст. 336 КПК України, 18 квітня 2018 рокуо 10 год. 00 хв.. Виконання ухвали в частині забезпечення й організації зв`язку в режимі відеоконференції покласти на голову вказаного суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_9
ОСОБА_3 ОСОБА_10
ОСОБА_4 ОСОБА_11
ОСОБА_5 ОСОБА_12
ОСОБА_6 ОСОБА_13
ОСОБА_7 ОСОБА_14
ОСОБА_8 ОСОБА_15
ОСОБА_16