Єдиний унікальний номер 205/3899/17
У Х В А Л А
Іменем України
06 жовтня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні Державної установи «Дніпровська ВК №89» клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, щодо застосування до нього ст. 81 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника ДВК №89 ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений вироком Пензенського районного суду Пензенської області від 06.07.2009 року за ст. 158 ч. 3 п. а.в, ст.162 ч.3, 69 ч.3 КК РФ до дев`яти років позбавлення волі. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року вирок Пензенського районного суду Пензенської області від 06.07.2009 року з урахуванням змін, внесених постановами Президії пензенського обласного суду від 24.09.2009 року та Залізничного районного суду м. Пензи від 15.02.2015 року преведено у відповідність та вважається засудженим за ст.185 ч.4, ст.187 ч.3, 70 КК України до восьми років 10 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 24.04.2009 року Кінець строку: 17.11.2017 року.
Станом на 06.10.2017 року засуджений відбув 3/4 строку покарання. Не працевлаштований у зв`язку із хворобою, характеризується посередньо, заохочення та дисциплінарні стягнення не застосовувалися.
У клопотанні адвокат ОСОБА_3 просить звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково, посилаючись на те, що за час відбуття покарання в виправних установах РФ та України засуджений ОСОБА_4 характеризується добре, має одинадцять заохочень, тобто своєю поведінкою у повній мірі довів своє виправлення.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримали, та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що заохочення, наявні у засудженого, застосовані не у відповідності до КВК України. За час відбування покарання на території України засуджений заохочень не має, характеризується посередньо, що не може свідчити про його виправлення.
В судовому засідання представник ДВК №89 зокрема зазначив, що засуджений ОСОБА_4 характеризується задовільно, заохочення та стягнення не застосовувалися, не працює у зв`язку із хворобою, відніс вирішення питання про умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника Дніпровської ВК №89, думку самого засудженого та його захисника, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд вважає що в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання засудженого ОСОБА_4 має бути відмовлено на підставі наступного.
Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Пензенського районного суду Пензенської області від 06.07.2009 року за ст. 158 ч. 3 п. а.в, ст.162 ч.3, 69 ч.3 КК РФ до дев`яти років позбавлення волі. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року вирок Пензенського районного суду Пензенської області від 06.07.2009 року з урахуванням змін, внесених постановами Президії пензенського обласного суду від 24.09.2009 року та Залізничного районного суду м. Пензи від 15.02.2015 року преведено у відповідність та вважається засудженим за ст.185 ч.4, ст.187 ч.3, 70 КК України до восьми років 10 місяців позбавлення волі.
Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання у виправних установах України засуджений не має заохочень та стягнень.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч.1 ст.130 КВК України за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи заохочення: подяка; дострокове зняття раніше накладеного стягнення; тощо.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що за час відбування покарання у виправних колоніях України засуджений ОСОБА_4 не має заохочень та стягнень, а отримувані ним заохочення були застосовані в порядку КВК РФ, а не в порядку передбаченому законодавством України, суд позбавлений можливості у повній мірі встановити, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, відповідно ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1