Справа № 404/480/18
Номер провадження 1-кп/404/315/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0012321, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого вищу освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
01.11.2017 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині проспекту Університетського, зі сторони вулиці Юрія Коваленка, в напрямку проспекту Промислового, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

В подальшому, рухаючись в умовах засліплення зустрічним транспортним засобом, тобто порушуючи вимоги п. 19.3 ПДР України (п. 19.3 У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення) та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по проспекту Університетському, який був помічений дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), порушив п. 18.1 ПДР України (п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п.1.10 небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по ньому з ліва на право відносно руху транспортного засобу.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: гематоми та закритого уламкового перелому лівого надколінника, які згідно висновку СМЕ №1651 від 19.12.2017 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав суду, що 01.11.2017 року близько 19 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині проспекту Університетського, зі сторони вулиці Ю.Коваленка, в напрямку проспекту Промислового, будучі засліпленим зустрічним транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по проспекту Університетському, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по ньому з ліва на право та отримала тілесні ушкодження, зазначенні в обвинувальному акті. Повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, обставини його вчинення, зазначені в обвинувальному акті. Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов визнав частково.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні в частині заявленого цивільного позову суду надала показання, що повністю підтримує цивільний позов в частині заявленої матеріальної шкоди у розмірі 60776, 86 грн. та 10000, 00 грн. моральної шкоди, посилаючись на обставини викладені в ньому.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, визначив обмежитися лише допитом обвинуваченого, допитом потерпілої в частині заявленого нею цивільного позову та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються заявленого потерпілою цивільного позову та характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він щиро розкаявся, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема те, що він усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки щиро розкаявся, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, у відповідності до постанови Верховного Суду України від 06 липня 2017 року, згідно якої установлено, що за граматичним способом тлумачення розташування в тексті санкції розділового сполучника «або» є місцем синтаксичного розриву тексту, і тому, за відсутності в тексті санкції між основними видами покарання і додатковим такого розділового пунктуаційного знаку як кома, один із видів основного покарання, передбачений в санкції, належить розглядати як альтернативний іншому, зазначеному в цій же санкції, виду основного покарання, але вже в поєднанні з додатковим покаранням, розміщеним у тексті безпосередньо за ним.

Таким чином, при засудженні особи за частиною першою статті 286 КК України додаткове покарання позбавленням права керувати транспортними засобами може бути приєднано лише до такого виду основного покарання, як обмеження волі.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також особи обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_3 покарання зберегти за ним право управляти транспортним засобом, тобто не призначати додаткове факультативне покарання, передбачене в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

В заявлених позовних вимогах потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути на її користь 60776, 86 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди. Разом з тим, в судовому засіданні доведено факт заподіяння злочинними діями ОСОБА_5 збитків на суму 8971 грн., відповідних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння матеріальної шкоди, зазначеної у позові, потерпілою суду надано не було.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в межах шкоди, доведеної в судовому засіданні.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Аналізуючи доводи потерпілої, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останньою відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого вона виходила оцінюючи завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 8000 грн.

Судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 2372 грн. 88 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2372 грн. 88 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 8971 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті заявлених вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 , передати ОСОБА_7 , як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1