Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/51/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000476 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозерне, Новгородківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 90 годин.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) за таких обставин.

Так, ОСОБА_7 03 серпня 2016 року близько 18 год., перебував біля трансформаторної підстанції на території комплексу будівель Білозернівського дитячого садка в АДРЕСА_1 , де побачив двоє дерев`яних дверей з даної підстанції. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на викрадення вказаних дверей. ОСОБА_7 підійшов до приміщення трансформаторної підстанції та таємно викрав двоє дверей, загальна ринкова вартість, яких складає 264 грн., згідно висновку експерта № 1608 від 26 вересня 2016 року, та попрямував до місця свого проживання. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження. Посилаючись на те, що він був допитаний в судовому засіданні та вину в скоєному злочині не визнав, не визнавав своєї вини і на досудовому слідстві та надав показання про те, що в кінці липня на початку серпня 2016 року, їхав на велосипеді на город. Ідучи повз розібрану електропідстанцію вирішив заїхати до неї та подивитися, що там є. Біля будівлі електропідстанції побачив розбиті дерев`яні рами, а в кущах лежали двоє дерев`яних дверей. Будучи вдома подумав, що двері, які він бачив у кущах можуть знадобитись по господарству для загородки курчатам, а тому взяв мотоцикл та поїхав за ними. Це було в вдень, їх не крав, тому і не боявся приїхав до електропідстанції з бур`янів дістав та завантажив двоє дверей на мотоцикл та відвіз їх до свого дому. Двері були гнилі (трухляві) і валялись в бур`яні. Вдома їх ще збивав цвяхами, бо вони розпадалися. Двері в себе в дворі він не ховав, бо їх не викрадав і цінності вони ніякої не представляли. Зазначив, що допитані свідки в судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили тільки те, що з двору забирали двоє дверей працівники поліції, а де вони взялися їм невідомо. Які пояснення він давав поліції свідки не чули. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила той факт, що в кінці липня чи на початку серпня 2016 року при обході території виявила, що немає дверей з центрального входу електропідстанції. Скільки дверей було знято свідок не вказала. Вказав, що не згодний із висновком експерта № 1608 від 26.09.2016 року про те, що розрахункова вартість викрадених дверей становить 263 грн. Скількох дверей така вартість в експертизі не вказано. Тим більше що трухляві, гнилі двері стільки коштувати не можуть. Тим більше, що в поліції є ще кримінальні провадження про викрадення ще трьох дверей з вказаної підстанції. Також вказав, що жодний із свідків, та потерпілий не вказали на те, що саме він викрав вказані двері з електропідстанції, а тому в суді не добуто доказів, які б підтверджували б його причетність до викрадення вказаних речей з електропідстанції. Крім того не спростовані його показання про те, що він вказані трухляві, гнилі двері знайшов в бур`янах поблизу вказаної підстанції і вважав, що вони нікому не потрібні, що знайдені трухляві двері крадені йому не було відомо.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України не визнав та пояснив, що в кінці липня на початку серпня 2016 року, точної дати не пам`ятає, близько 18 год., їхав на велосипеді на город (присадибну ділянку), що в АДРЕСА_2 , за місцем проживання батька. Їдучи повз розібрану електропідстанцію вирішив заїхати до неї та подивитися, що там є. Біля будівлі електропідстанції побачив розбиті дерев`яні рами, а в кущах лежали двоє дерев`яних дверей. Після цього поїхав на город. Зібравши на городі овочі поїхав на велосипеді до свого дому, що в АДРЕСА_1 . Будучи вдома, подумав, що двері, які бачив у кущах біля електростанції можуть пригодитися по господарству для загородки до курчат, а тому взяв мотоцикл ''ІЖ-Планета'' білого кольору і поїхав по них. Цього ж дня, близько 19 год., приїхав до електропідстанції, завантажив двоє дверей на мотоцикл та відвіз їх до свого дому. Про те, що двері були з приміщення елекропідстанції знав - двері вхідні до підстанції, але не думав, що вони комусь потрібні, так як були гнилі (трухляві). З однієї сторони двері були оббиті залізом (жестянкою). Через два тижні до нього додому приїхали працівники поліції, які шукали його брата, та побачили в дворі зазначені двері. Вважає, що крадіжку дверей не скоював.
Незважаючи на невизнання вини, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , наданими суду першої інстанції. яка показала, що працює денним охоронцем Білозернівського дитячого садка. В кінці липня на початку серпня 2016 року, точної дати не пам`ятає, вона прийшла на роботу і при обході території виявила, що не має дверей з центрального входу електропідстанції. Свідок відразу зателефонувала до голови Куцівської сільської ради;
- показаннями свідка ОСОБА_8 наданими суду першої інстанції, який показав, що восени 2016 року, коли саме не пам`ятає, він разом з ОСОБА_9 ремонтував комбайн в с. Білозерне по вул. Леніна. Цього ж дня, в обідній час, до нього підійшли працівники поліції і запросили бути присутнім в якості понятого. Свідок бачив як із двору ОСОБА_7 працівники поліції винесли дерев`яні двері і поклали їх на автомобільний причеп. Обвинувачений був біля працівників поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_9 наданими суду першої інстанції. який показав, що у вересні 2016 року, коли саме не пам`ятає, він разом з ОСОБА_8 ремонтував комбайн в АДРЕСА_1 . Цього ж дня, приблизно об 11 год. до нього підійшли працівники поліції і запросили бути присутніми в якості понятого. Свідок бачив як із двору ОСОБА_7 працівники поліції винесли дерев`яні двері і поклали їх на автомобільний причеп. Обвинувачений був біля працівників поліції.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 і, на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується, іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і, зокрема:
- письмовим дозволом ОСОБА_7 , згідно якого він надає дозвіл працівникам поліції на огляд території його домоволодіння (а.. 145);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу від 06.09.16р. В ході огляду території домоволодіння ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 виявлено та вилучено двоє дверей (а.с. 146-148);
- висновком експерта № 1608 від 26.09.2016 року, згідно якого середня ринкова вартість представлених на експертизу всіх дверей, станом цін на серпень 2016 року складала 593 грн. 25 коп. (розрахункова вартість викрадених дверей становила 264 грн.) (а. с. 142-143).
Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за, що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженню доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, є належними і допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що він не викрадав двері, що вони були ним знайдені та вони ніякої цінності не представляють, є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, які є належними та допустимими повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило крадіжка вчинюється за відсутності будь-яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо).

Крадіжка визнається закінченою з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися рим (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням тощо). Визначення того, чи мала особа можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру майна (зокрема його властивостей, розміру, ваги). місця, з якого воно було вилучено (територія заводу, сільськогосподарські угіддя, сейф, магазин тощо) та інших обставин, які дають змогу констатувати факт розпорядження, користування майном на власний розсуд (спосіб охорони майна, механізм вилучення майна, момент затримання винної особи тощо).

Разом із тим, як вбачається з пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_7 , він їхав на велосипеді на город (присадибну ділянку), що в АДРЕСА_2 , за місцем проживання його батька. Їдучи повз розібрану електропідстанцію вирішив заїхати до неї та подивитися, що там є. Біля будівлі електропідстанції побачив розбиті дерев`яні рами, а в кущах лежали двоє дерев`яних дверей. Після цього поїхав на город. Зібравши на городі овочі він поїхав на велосипеді до свого дому, що в АДРЕСА_1 . Будучи вдома, подумав, що двері, які він бачив у кущах біля електростанції можуть пригодитися по господарству для загородки до курчат, а тому взяв мотоцикл ''ІЖ-Планета'' білого кольору і поїхав по них. Тобто був добре обізнаний з приводу того, що вказані двері від приміщення вказаної електропідстанції та можуть бути знахідкою. Цього ж дня, близько 19 год., приїхав до електропідстанції, завантажив двоє дверей на мотоцикл та відвіз їх до свого дому.
Крім того, факт викрадення та розпорядження, викраденим майном на власний розсуд ОСОБА_7 також підтверджується протоколом огляду місця події з фото таблицею до протоколу від 06.09.2016 року в ході огляду території домоволодіння ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 виявлено та вилучено двоє дверей (а. с. 146-148), показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, а тому доводи, викладені в апеляційній ОСОБА_7 щодо недоведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину є безпідставними та необґрунтованими.
Також, згідно висновку експерта № 1608 від 26.09.2016 року, середня ринкова вартість представлених на експертизу всіх дверей, станом цін на серпень 2016 року складала 593 грн. 25 коп. (розрахункова вартість викрадених дверей становила 264 грн.) (а. с. 142-143), що повністю спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що викрадені ним двері не мають цінності.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину не визнав, нейтрально-негативно характеризується за місцем проживання, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та на переконання колегії суддів правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.

Підстави для закриття провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4