Ухвала

27 лютого 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-1425 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року щодо нього,

встановила:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 січня 2018 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 438 КПК України залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У даній ухвалі суду, поміж іншого, було наголошено, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі зазначаючи на те, в чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, вказував на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та не погоджувався із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження,що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Разом з тим, у скарзі засуджений не вказував, у чому саме, відповідно до змісту статей 412, 413 КПК України, полягають порушення, а також не наводив вмотивованих доводів з цього приводу та чому ці порушення тягнуть скасування оскаржуваних судових рішень на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, також він не вказував про конкретні порушення закону, допущені апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, яка є аналогічною до первинної касаційної скарги, а тому, зазначені в ухвалі суду від 29 січня 2018 року недоліки не усунув.

Як вбачається із скарги, засуджений, при обґрунтуванні незаконності оскаржуваних судових рішень, повторно посилається на неповноту судового розгляду й заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому, відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених в ст. 438 КПК України про, що було наголошено засудженому в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3