печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла, Черкаської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, працюючого неофіційно на посаді вантажника відділення №1 ТОВ «Нова пошта», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 20.05.2017 приблизно о 23 год. 00 хв. знаходячись в приміщенні торгового залу супермаркету «СІЛЬПО», який розташований на мінус першому поверсі ТРЦ «Гуллівер», за адресою: м. Київ, площа Спортивна, 1-А, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а саме двох пляшок горілки ємністю 0,5 літри кожна, одна марки «Фінляндія Червона ягода», артикул 241 997, друга марки «Фінляндія Blackcurrant», артикул 590 064, закупівельною вартістю 167 грн. 50 коп. кожна, загальною закупівельною вартістю 335 грн. 00 коп., почав ходити по приміщенню торгового залу супермаркету «Сільпо» та переконавшись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, таємно, протиправно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, викрав, та не розрахувавшись за вказаний товар, намагався вийти з приміщення магазину, в подальшому маючи на меті заволодіти викраденим товаром та розпорядитись ним на власний розсуд.

Однак, ОСОБА_5 , не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як при виході з магазину, вийшовши за межі кас та антикрадіжкових рамок до нього відразу підійшли охоронці магазину, які при перевірці речей ОСОБА_5 виявили товар, який він мав намір викрасти.

Таким чином, ОСОБА_5 намагався заподіяти ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» матеріальної шкоди на загальну суму загальною закупівельною вартістю 335 грн. 00 коп. (реалізуємо вартість 402 грн. 00 коп.).

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але який не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

30.06.2017 між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрювана цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що підстави, передбачені ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просила суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 30.08.2017 про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 30.06.2017 між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 про примирення.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1