АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1084/17 Справа № 205/5339/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

відмовлено у клопотанні слідчого ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

В С Т А Н О В И Л А:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та дійсно щодо нього існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, що тягне необхідність застосування запобіжного заходу. Разом з тим, як зазначив слідчий суддя, наведені обставини у сукупності не дають підстав для висновку про неможливість усунення цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року в повному обсязі та про постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 календарних днів.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через істотне порушення кримінального процесуального законодавства. Вказує, що у клопотанні про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу наведене достатнє підтвердження можливості усунення наявних щодо підозрюваного ризиків виключно шляхом тримання останнього під вартою. Також зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що відносно ОСОБА_8 в цьому ж суді вже розглядається обвинувальний акт щодо останнього, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, зважаючи на те, що вона не оспорюється ані підозрюваним, ані апелянтом, та достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, незаконного впливу на свідків, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що відомості про особу підозрюваного та фактичні обставини кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 18 серпня 2017 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків.

За викладених обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з тим колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно прийняв рішення в резолютивній частині про задоволення клопотання підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ст. 184 КПК України регламентовано тільки подання слідчого та прокурора клопотання про застосування запобіжних заходів, а згідно ст. 201 КПК України підозрюваний та його захисник мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу. В даному випадку слідчим суддею доцільно було самостійно тільки вирішити питання щодо клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді не можна визнати законною та обгрунтованою, а отже, з огляду на вищевикладене, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 201, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання : АДРЕСА_2 , на строк до 15 жовтня 2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час;

-цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися за межі м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Ухвалу надіслати для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, процесуального керівника прокурора прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4