ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/802/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, заміжньої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неофіційно працюючої прибиральницею офісу, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В: ОСОБА_4 17.11.2017 приблизно о 20 годині 45 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо», що розташований по вул. Харківське Шосе, 168 у м. Києві, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Сільпо-фуд» ), керуючись раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, вирішила, таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 того ж дня, приблизно о 20 годині 45 хвилин, знаходячись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом вільного доступу взяла з полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Сільпо-фуд», а саме: фарш яловичий, 1,11 кг., вартістю 92 грн. 23 коп.; індиче крило, 1,11 кг., вартістю 51 грн. 04 коп.,; фарш телячий. 2,10 кг., вартістю 172 грн. 62 коп.; свинячий биток без кістки, 1,96 кг., вартістю 209 грн. 52 коп.; свинячий ошийок без кістки, 2,20 кг., вартістю 238 грн. 40 коп., свине сало, 0,334 кг., вартістю 9 грн. 60 коп., а всього майна загальною вартістю 773 гривня 41 копійок, після чого, з метою подальшого таємного викрадення поклала дані товари до свого пакета котрий тримала при собі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , приблизно о 20 годині 50 хвилин, 17.11.2017, утримуючи при собі вказаний товар, пройшла повз касову зону, де не розрахувавшись за вказаний товар, направилась до виходу з приміщення магазину «Сільпо» тим самим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита та зупинена працівниками охорони вказаного магазину разом з наявним при ній майном, яке вона намагалась вкрасти. Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, та зазначила, що вчинила злочин передбачений, ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачена підтвердила, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до неї недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вона правильно розуміє зміст пред`явленого їй обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченої, дані, що характеризують особу обвинуваченої, ставлення до скоєного, позицію прокурора, те що вона давала правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та щиро розкаялася, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується, тому виправлення її на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання їй слід призначити у виді штрафу у межах санкції ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню нею нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п"ятдесят) гривень. Речові докази залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. СУДДЯ: ОСОБА_8