Справа № 161/4750/18 Провадження №11-сс/773/167/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000029 за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2018 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене, в ході проведеного обшуку автомобіля, марки «Фольцваген Т-4», номерний знак НОМЕР_1 , розміщеного на автодорозі, що по вул. Брестській, у м. Ковелі, Волинської області, належного гр. ОСОБА_10 , яка передала його у користування своєму чоловіку ОСОБА_9 , а саме на автомобіль, марки «Фольцваген Т-4», номерний знак НОМЕР_1 та м`ясну продукцію.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2018 року вказане клопотання задоволено
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи те, що слідчий та прокурор, визначених законом підстав для арешту майна безпосередньо суду не довели, насамперед достатність доказів, що вказують на наявність факту вчинення злочину, передбаченого ст. 227 КК України, жодним чином не обґрунтували своє клопотання в цій частині, у зв`язку з чим, враховуючи положення ст.41 Конституції України, ст.ст. 94, 132, 171, 173 КПК України, апеляційний суд вважає, що підстави для накладення арешту на зазначене майно відсутні.
Керуючись ст.ст. 376, 170, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2018 року про накладення арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході проведеного обшуку автомобіля марки «Фольцваген Т-4», номерний знак НОМЕР_1 , а саме: автомобіль, марки «Фольцваген Т-4», номерний знак НОМЕР_1 , та м`ясну продукцію відмовити.
Повернути ОСОБА_9 автомобіль, марки «Фольцваген Т-4», номерний знак НОМЕР_1 , та м`ясну продукцію.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 20.04.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_11