Справа № 183/5926/17
№ 1-кп/183/461/18
В И Р О К
іменем України
31 січня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000288 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Селезенівка, Сквирського району Київської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з неповною-середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13 листопада 2017 року Сквирським районним судом Київської області за ч.2 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
09 листопада 2015 року наказом № 249 командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_2 солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 та призначено на посаду - навідника 1 танкового взводу танкової роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Відповідно до відпускного квитка, 10 липня 2017 року солдату ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку терміном на 30 діб, з 10 липня 2017 року по 08 серпня 2017 року, тобто солдат ОСОБА_5 до військової частини польова пошта НОМЕР_3 повинен був повернутись з щорічної основної відпустки 09 серпня 2017 року.
Однак, 09 серпня 2017 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 15 листопада 2017 року коли солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, в період часу з 09 серпня 2017 року по 15 листопада 2017 року солдат ОСОБА_3 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно у вересні 2015 року він підписав контракт на проходження військової служби, а в жовтні цього ж року його було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 . 09 липня 2017 року йому надали відпустку строком до 09 серпня 2017 року, з якої він не повернувся та залишився вдома допомагати матері по господарству. Потім він поїхав в гості до батька, який вживає наркотичні засоби, звернувся до поліції і відносно нього в тому числі внесли відомості в ЄРДР, а тому до вироку суду, він продовжував залишатися вдома, а після його винесення. 15 листопада 2017 року він добровільно з`явився до прокуратури розуміючи, що він скоїв військовий злочин. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що за місцем служби він характеризується негативно (а.п.28), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений на момент скоєння злочину, є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, має постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно (а.п.45), на обліку у лікарів не перебуває (а.п.29), приймав участь в антитерористичній операції (а.п.30).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із-зізнанням визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Сквирського районного суду Київської області від 13.11.2017 року остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1