справа №619/3848/17
провадження №1-кс/619/1540/17
УХВАЛА

іменем України

08 грудня 2017 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,при секретарі cудового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Дергачі клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту згідно ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.11.2017 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001712 від 22.11.2017, за ознаками складу злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою слідчого судді від 27.11.2017 року за клопотанням слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 погоджено з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001712 від 22.11.2017, за ознаками складу злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України накладено арешт на тимчасове вилучене майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 22.11.2017: 1) автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію т/з DAEWOO LANOS с/н № НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 (на польській мові); 3) довіреність на польській мові з офіційним перекладом на російську мову, видана 10.11.2017 в м. Варшава від імені гр. Польщі ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_7 гр. Узбекистану, щодо використання автомобіля Deawoo Lanos WI 26059, завірена нотаріусом EMIL GOZDZ з відтиском печатки нотаріуса, штампом про сплату від 10.11.2017 та відтиском штампу нотаріальної контори, довіреність опечатана біло-зеленою ниткою з печаткою та має підписи користувача та громадянина який видав довіреність.

До суду надійшло клопотання від ОСОБА_3 про часткове скасування ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.11.2017 року у справі №619/3848/17, а саме , залишити в силі арешт накладений на автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 та довіреності до нього, однак одночасно передати йому на відповідальне зберігання із можливістю користування із забороною зміни , відчуження та із застосуванням інших обмежень на автомобіль автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 через відсутність правових підстав для його утримання.

ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання зазначив, що використання вищевказаного автомобілю є його єдиною можливістю для забезпечення сім`ї та введення господарства. Він просить переглянути розумність та спів розмірність обмеження права власності .

В судове засідання слідчий не зявився , відповідно до заяви просив суд розглядати справу у його відсутність , без фіксації в порядку ст. 107 ч.4 КПК України

В судове засідання прокурор не зявився , відповідно до заяви просив суд розглядати справу у його відсутність , без фіксації в порядку ст. 107 ч.4 КПК України , не заперечував проти задоволення заяви.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився , причини неявки суд не повідомив , був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи .

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволенні клопотання з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено вище відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 22.11.2017 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 ч.4 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 21.11.2017 року під час огляду місця події вилучено автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 та довіреності до нього.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, предметом зазначеного вище злочину є підроблений документ.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим не доведено, що автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 був знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України або зберіг на собі його сліди. Також, у клопотанні не обґрунтовано наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.4 ст.358 КК України, в тому числі, що даний автомобіль являється предметом, що був об`єктом кримінальних протиправних дій, або набутий кримінальним протиправним шляхом.

Також, слідчий суддя враховує, що за даним видом злочину спеціальна конфіскація або конфіскація майна як виду покарання не передбачена, шкода не завдана.

Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника вилученого транспортного засобу.

Згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 підлягає поверненню власнику з можливістю ними користуватись , однак із забороною зміни , відчуження та із застосуванням інших обмежень стосовно даного автомобіля.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 100, 169 ч.1 п.4, 174, 309, 310, 372, 395 КПК України слідчий судя,

постановив

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Повернути ОСОБА_3 його автомобіль марки DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію т/з DAEWOO LANOS с/н № НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 на відповідне зберігання з можливістю користування ним із забороною зміни , відчуження та із застосуванням інших обмежень на автомобіль DAEWOO LANOS сріблястого кольору р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.11.2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий Суддя ОСОБА_1