АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0001135 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на мано, а саме:
-мобільний телефон iPhone 6, IMEI: НОМЕР_1 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 104 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
-грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
-автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку;
-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 113,5 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_8 ;
- машиномісце № НОМЕР_4 , по АДРЕСА_4 загальною площею 15,8 кв.м, яке на праві власності належить ОСОБА_8 ;
- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення про задоволення клопотання, слідчий суддя вказав що прокурором доведено наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно на підставі ч.2 ст. 170 КПК України оскільки воно підлягатиме спеціальній конфіскації, яка передбачена ч. 5 ст. 191 КК України та з метою збереження речових доказів. Разом з тим, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 116,7 кв.м яка належить на праві власності ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, громадянин ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати накладений арешт на грошові кошти в сумі 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала постановлена з грубим порушенням вимог кримінально процесуального закону, оскільки суддя не обґрунтував яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно яке перебувало у квартирі є доказом злочину.

Зазначає, що судом встановлено відсутність підстав для накладення арешту на майно що належить апелянту на праві власності, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а тому з урахуванням вказаного, накладення арешту на вилучені грошові кошти з цієї квартири є незаконним. Висновки слідчого судді про те що грошові кошти вилучені під час обшуку відповідають вимогам ст. 98 КПК України належним чином не обґрунтованого.

Одночасно апелянт ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року оскільки присутнім під час розгляду клопотання він не був, а рішення отримав лише 26 грудня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що власник майна та його представник участі у судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом 26.12.2017року, апеляційна скарга подана 03.01.2018 року,з урахуванням державних календарних святкових вихідних днів, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не порушено, а тому і не підлягає поновленню.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні прокуратури міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0001135, відомості про яке 18.11.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
В ході досудового слідства встановлено, що упродовж 2016 року - лютого 2017 року особовому складу ППОП № 2 ГУНП у місті Києві нарахована готівкою до виплати грошові кошти в сумі 12 400 000 грн., однак фактично виплачено готівкою грошові кошти в сумі приблизно 6 000 000 грн.

Також зазначено, що начальник управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , головний спеціаліст відділу організації оплати праці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації атестованих працівників ППОП № 2 ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 а також командир полку поліції особливого призначення № 2 ГУНП в місті Києві ОСОБА_11 та заступник командира вказаного полку ОСОБА_12 , упродовж 2016-2017 років розробили та реалізували злочинну схему привласнення бюджетних грошових коштів на загальну суму приблизно 6 000 000 грн., що є особливо великим розміром, яка полягає у нарахуванні окремим працівникам («довіреним особам») полку ППОП № 2 ГУНП в місті Києві грошових коштів для виплати премій та подальшій видачі особовому складу лише половини від нарахованої суми премії, чим спричинено шкоду державному бюджету на вказану вище суму.

10 лютого 2017 року, під час обшуку службового кабінету начальника фінансового управління - головного бухгалтера ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , розташованого на четвертому поверсі адміністративної будівлі ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, виявлено та вилучено, з сейфу, грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень; в гардеробній шафі, в куртці чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 , з лівої кишені виявлено грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, з робочого столу - мобільний телефон iPhone 6, імеі: НОМЕР_1 .
В той же день, під час обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 104 000 гривень; під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ;
виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень.
11 лютого 2017 року, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором міста Києва ОСОБА_13 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у ході обшуку 10 лютого 2017 за місцем проживання та роботи підозрюваного ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року було задоволено.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001135, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора та сторону захисту, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою конфіскації майна як виду покарання.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, те, що в судовому засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та арешту майно зазначеного у ньому, з метою конфіскації майна як виду покарання.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Доводи апелянта з приводу того, що у слідчого судді були відсутні підстави для накладення арешту, колегія судді до уваги не бере, оскільки такі доводи спростовуються змістом клопотання, відповідно до якого, метою накладення арешту на вилучені у ході обшуку за місцем проживання та службового кабінету ОСОБА_8 , є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а підставою наявність розумних підозр вважати, що майно підлягає конфіскації у підозрюваного. Крім того, посилання апелянта на те, що зазначена у клопотанні мета арешту не передбачена ст. 170 КПК України, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, про що прямо вказано слідчим у клопотанні.
Підстав вважати клопотання таким, що не відповідає нормам ч. 2 ст. 171 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Необґрунтованими є і доводи власника майна про те, що і ухвала слідчого судді не містить посилань на мету та підставу арешту, оскільки, відповідно до ухвали, рішення є вмотивованим та таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, з урахуванням наявності у ньому підстав, мети та завдання арешту майна у даному кримінальному провадженні.
Твердження автора апеляційної скарги про те, що арештоване майно не є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є безпідставними, з урахуванням мети накладення арешту.
Крім того, не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що арештоване майно не є предметом кримінального правопорушення, з урахуванням мети арешту та вимог ст. 59 КК України, яка передбачає конфіскацію будь-якого майна.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на мано, а саме:

-мобільний телефон iPhone 6, IMEI: НОМЕР_1 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_8 ;
-грошові кошти на загальну суму 104 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
-грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
-автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку;
-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 113,5 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_8 ;
- машиномісце № НОМЕР_4 , по АДРЕСА_4 загальною площею 15,8 кв.м, яке на праві власності належить ОСОБА_8 ;
- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який на праві власності належить ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/701/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1