Справа № 383/897/17 .
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, не одруженого, маючого базову загальну середню освіту, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 13.03.1986 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.85, ст.17, ч.3 ст. 81, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 08.10.1998 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ст.17, ч.ч. 1,2 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі. 01.09.1999 року від призначеного покарання звільнений на підставі ст.4 Закону України «Про амністію у 1999 році» від 16.07.1999 року;
- 22.01.2002 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. 05.11.2009 року на підставі постанови Ленінського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2009 року звільнений умовно-достроково. Не відбутий строк 11місяців.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він на протязі 2016 року згідно усної домовленості допомагав ОСОБА_5 по веденню домашнього господарства на території її домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 .
05 грудня 2016 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , та належить потерпілій ОСОБА_5 . Через відсутність вхідної хвіртки ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов до частково огородженої парканом території подвір`я вищевказаного домоволодіння.
Переконавшись у тому, що потерпілої та сторонніх осіб на території подвір`я немає, будучи впевненим у тому, що його злочинні дії ніким не будуть помічені та достовірно знаючи про те, що в приміщенні сараю знаходиться птиця, ОСОБА_4 попрямував до приміщення сараю.
Перебуваючи на подвір`ї біля вхідних дверей сараю ОСОБА_4 запасним ключем, який йому попередньо надала потерпіла, відімкнув навісний замок сараю та проник до його середини. Продовжуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в сараї спіймав належного потерпілій ОСОБА_5 одного індика однорічного віку, сірої масті, вагою 9 кг., вартістю відповідно до висновку експерта №0237 від 17.10.2017 року - 585 гривень, якого в подальшому тримаючи у руці вийшов з приміщення сараю та замкнувши двері на навісний замок з викраденим залишив територію вищевказаного домоволодіння.
Викрадене майно ОСОБА_4 обернув у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме переніс його до території домоволодіння, в котрому проживає та в подальшому вжив як продукти харчування.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 585 гривень.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 31.10.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла просили затвердити угоду про примирення від 31.10.2017 року.
Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому сторони визнають щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину. ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та здійснив повне відшкодування завданих матеріальних збитків. Потерпіла ОСОБА_5 жодних претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру не має, та в повній мірі прийняла вибачення обвинуваченого. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди, погодився з призначенням обвинуваченому узгодженого в угоді покарання та вирішенням інших, передбачених угодою, питань.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, щиро розкаявся, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення обвинуваченому зрозумілі.
Потерпіла також просила суд угоду затвердити. Згодна на визначену в угоді міру покарання, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення потерпілій зрозумілі.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою на відповідність вимогам, встановленим ст.ст. 471, 472 КПК України, суд прийшов до висновку про затвердження угоди виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Потерпілою від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_5 .
Потерпіла та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, п. 1 ст. 473 КПК України, а потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України.
Згідно ч. 6, 7 ст.474 КПК України суд у ході розгляду угод перевіряє їх на відповідність вимогам, встановленим ст.ст. 471,472 КПК України, при цьому суд не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, оскільки межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення або визнання вини.
Відповідно до пояснень обвинуваченого та потерпілого суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає обставинам правопорушення. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.
Відтак, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473- 475, 476 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 31.10.2017 року покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Роз`яснити обвинуваченому та потерпілому, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Також, роз`яснити що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1