печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5902/18-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

у присутності перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001395 ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
05.02.2018 Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з заступником начальника Депаратаменту Генеральної прокуратури України начальником управління за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні ГСУ НП України знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені 13.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001395 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, частинами 1, 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 223-2, ст. 356, ч. 1 ст. 358, частинами 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Так, у результаті організованих протягом вересня 2010 року травня 2011 року злочинних дій голови правління ЗАТ «Житомирські ласощі» ОСОБА_10 , невстановлених службових осіб ЗАТ «Акція-Реєстр» шляхом зловживання ними своїм службовим становищем, ОСОБА_3 заволодів акціями ЗАТ «Житомирські ласощі», належними компанії «Delta Capital S.A.», в кількості 5 302 817 штук загальною номінальною вартістю 2 545 352,16 грн. та в подальшому шляхом організації незаконного злиття ЗАТ «Житомирські ласощі» з ТОВ «Будстайл-ХХІ» і утворення ТДВ «ЖЛ» фактично заволодів єдиним майновим комплексом Житомирської кондитерської фабрики ЗАТ «Житомирські ласощі», розмір власного капіталу (чистих активів) якого станом на 15.03.2011 становив 515 139 974,4 грн., чим спричинив компанії «Delta Capital S.A.» збитків на загальну суму 407 370 690,92 грн.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печіхвости Горохівського р-ну Волинської обл., громадянина Російської Федерації та Сполучених Штатів Америки, українця, з вищою освітою (у 1982 році закінчив Львівський державний університет за спеціальністю планування народного господарства), зареєстрований та проживає в Україні на підставі тимчасової посвідки на постійне проживання від 12.08.2003 серії НОМЕР_1 (безстрокова) за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, кваліфіковано за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний, перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності особисто може перешкоджати кримінальному провадженню і здійсненню досудового розслідування шляхом знищення, приховання або спотворення речей і документів, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків й інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати встановленню та притягненню до кримінальної відповідальності інших невстановлених на даний час осіб.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Копія клопотання в перекладі на англійську мову та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 06.02.2018.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши, що він не є суб`єктом кримінального правопорушення відповідно до статті 191 КК України, також зазначив, що перебуваючи в статусі підозрюваного процесуальні обов`язки не порушував.

Адвокат ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не може бути застосований. В обґрунтування своєї позиції вказала, що підозра є необґрунтованою, збитки жодним чином не доведені, а протоколи допиту свідків не є належними доказами у кримінальному провадженні. Стороною обвинувачення не вірно визначено кваліфікацію злочину, а тому ОСОБА_3 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення відповідно до статті 191 КК України. Також захисник вказала, що постанова про продовження строків досудового розслідування від 08.01.2018 є незаконною, оскільки винесена суб`єктом, який на має на те відповідних повноважень.

Як на додаткову підставу для відмови у задоволенні клопотання адвокат ОСОБА_4 вказала, що сторона обвинувачення вже зверталась з клопотанням про застосування запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ані підозра, ані ризики на які вказує сторона обвинувачення жодним чином не обґрунтовані та одночасно вказав, що у клопотанні відсутня аргументація щодо неможливості застосування відносно ОСОБА_11 іншого запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України в кримінальному провадженні № 0001395 від 13.10.2017, про що останньому повідомлено

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2017 підозрюваному ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді застави в сумі 4 800 000,00 грн.

У зв`язку з невиконанням підозрюваним ОСОБА_3 покладеного на нього слідчим суддею обов`язку у внесенні протягом 5 днів з 14.11.2017 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві суми застави у національній валюті в розмірі 4 800 000,00 грн., 27.11.2017 слідчому судді Печерського районного суду м. Києва було подано клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою, яке в подальшому ухвалою слідчого судді було задоволено.

08.01.2018 підозрюваного ОСОБА_3 було звільнено з-під варти у зв`язку із не розглядом слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у визначені КПК України строки, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вказував, як на додаткову підставу для відмови у задоволенні клопотання, те, що сторона обвинувачення повторно звертається з клопотанням про застосуванням запобіжного заходу, проте слідчий суддя вважає дане твердження безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах кримінального процесуального законодавства, оскільки до підозрюваного ОСОБА_3 станом на день звернення з даним клопотанням, у рамках кримінального провадження № 0001395 будь-який запобіжний захід не застосований, а тому на підставі ст. 177 КПК України сторона обвинувачення звернулася з даним клопотанням.

28.12.2017 першим заступником Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001395 продовжено до шести місяців, тобто до 08.05.2018.

Варто зазначити, що постанова про продовження строків досудового розслідування винесена уповноваженою на те особою, а саме першим заступником Генерального прокурора, що узгоджується з п. 2 ч. 2 статті 294 КПК України, якою передбачено, що досудове розслідування злочину може бути продовжено до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, вказане спростовує доводи сторони захисту щодо незаконності даної постанови, з мотивів винесення її не уповноваженою особою.

Зі змісту даної постанови вбачається, що серед іншого таке рішення було обґрунтовано тим, що незважаючи на значний обсяг проведених в ході досудового розслідування слідчих дій стороні обвинувачення необхідно закінчити проведення товарознавчої, комплексної судової товарознавчої та економічної, амбулаторної комплексної судової психологічної та психіатричної експертиз; додатково допитати свідків, які під час попередніх допитів відмовилися надавати показання щодо обставин укладання ними договорів купівлі-продажу акцій ЗАТ «Житомирські ласощі» у жовтні 2010 року, а також інших осіб колишніх акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі», отримати матеріали щодо виконання запитів про надання міжнародної правової

допомоги; вирішити питання щодо оголошення підозрюваному остаточного

повідомлення про підозру та допитати його з цього приводу; виділити з

матеріалів кримінального провадження № 0001395 в окремі

провадження матеріали досудового розслідування за фактами вчинення

кримінальних правопорушень, які не стосуються інкримінованого ОСОБА_3 злочину; виконати вимоги ст. 291 КПК України та інші слідчі (розшукові) процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час здійснення досудового розслідування

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, слідчий суддя вважає що мотивування необхідності такого продовження достатньо виважено викладені у вказаній постанові, що свідчить про наміри органу досудового розслідування забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації , при цьому перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, не погоджується з доводами сторони захисту про її не обґрунтованість, оскільки наявні дані які вказують на вказують на обґрунтованість підозри, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання доказах, а саме: показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що був акціонером ЗАТ «Житомирські ласощі» та головою правління ЗАТ «Житомирські ласощі». Членом спостереженої ради цього ЗАТ з 2007 року по травень 2011 року був ОСОБА_3 , який повністю контролював та керував всю діяльність ЗАТ «Житомирські ласощі», а вересні-жовтні 2010 року наказав йому через 9 акціонерів товариства (фізичних осіб) у жовтні 2010 року укласти договори купівлі-продажу акцій ЗАТ «Житомирські ласощі» на користь підконтрольних ОСОБА_3 іноземних компаній, що і було зроблено. Показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які повідомили, що за вказівкою ОСОБА_10 через них та ще декількох акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі» у жовтні 2010 року були укладені договори купівлі-продажу акцій цього акціонерного товариства за рахунок позичених у ОСОБА_3 коштів та в інтересах останнього. Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що ЗАТ «Акція-Реєстр» вело реєстр акцій ЗАТ «Житомирські ласощі», а на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів емітента ЗАТ «Житомирські ласощі» здійснювали операції у системі реєстру власників іменних цінних паперів. Речовими доказами, а саме документами, які вилучені під час обшуку офісних приміщень ТОВ «Фондова Компанія «Авангард» (код ЄРДПОУ 35379169): договорами купівлі-продажу акцій ЗАТ «Житомирські Ласощі» та актами виконання договірних зобов`язань щодо продажу ЗАТ «Житомирські ласощі» в особі голови правління ОСОБА_10 акцій цього ЗАТ через 9 акціонерів (фізичних осіб) на користь підконтрольних ОСОБА_3 іноземних компаній. Речовими доказами: протоколами загальних зборів ЗАТ «Житомирські ласощі», відповідно до яких з лютого 2007 року по травень 2011 року ОСОБА_3 входив до складу спостережної ради товариства, а ОСОБА_10 протягом 2007-2011 років був обраний на посаду голови правління цього ЗАТ, у зв`язку з чим вони були достовірно обізнаними про склад акціонерів товариства й іноземні інвестиції, що були зроблені протягом 2000-2009 років компаніями «Cobisco Union Inc.» та «Delta Capital S.A.». Речовими доказами: статутом ЗАТ «Житомирські ласощі» (в редакції 2009 року), відповідно до якого голова правління ОСОБА_10 не був наділений повноваження щодо особистого прийняття рішення про продаж акцій. Речовими доказами: документами реєстраційних справ ЗАТ «Житомирські ласощі», ТОВ «Будстайл-ХХІ» і ТДВ «ЖЛ», які були підставами здійснення реєстраційних дій щодо реорганізації вказаного ЗАТ. Речовими доказами, наданими компанією «Delta Capital S.A.», а саме документами, які підтверджують, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником компанії «Peliker Holdings LTD» і «Olenida LTD». Висновками судового експерта Київського обласного НДЕКЦ МВС України від 13.02.2017 № 19/8-4/300-СЕ/16, відповідно до якого підписи в договорах купівлі-продажу цінних паперів, виконані ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими. Висновком комплексної науково-технічної експертизи від 22.02.2016 № 126/71, проведеної Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького, згідно якого реорганізація ЗАТ «Житомирські ласощі» шляхом злиття з ТОВ «Будстайл-ХХІ» та утворення ТДВ «ЖЛ» не відповідало вимогам діючого законодавства. Висновками комісійної судово-економічної експертизи від 23.12.2016 № 23/12/16-1, згідно яких документально підтверджено заподіяння компанії «Delta Capital S.A.» матеріальних збитків від продажу головою правління ЗАТ «Житомирські ласощі» ОСОБА_10 акцій цього ЗАТ, належних вказаній компанії, за їх номінальною вартістю в розмірі 2 545 352,16 грн. Висновком експерта від 18.10.2017 № 19/13-2/295-СЕ/17, проведено ДНДЕКЦ МВС України економічної експертизи, згідно якого компанії «Delta Capital S.A.» спричинено збитки внаслідок реорганізації протягом листопада 2010 року травня 2011 року ЗАТ «Житомирські ласощі» шляхом його злиття з ТОВ «Будстайл-ХХІ» та утворення ТДВ «ЖЛ» на загальну суму 407 370 690,92 грн.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року)

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В той же час, слідчий суддя не в повній мірі може погодитися із тим, що ризики, які існували раніше та на даний час не зменшилися, виходячи за наступного.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

08.01.2018 підозрюваного ОСОБА_3 було звільнено з-під варти, тбто підозрюваний протягом місяця перебуваючи у статусі підозрюваного, виконував обов`язки, які на нього покладені відповідно до статті 42 КПК України, протилежного стороною обвинувачення доведено не було.

Крім того, як вказує сторона обвинувачення, на ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що згідно інформації, наданої 27.10.2017 Державною прикордонною службою України, ОСОБА_3 протягом 2016-2017 років неодноразово на тривалий час від одного тижня до 1 місяця, перетинав кордон України, у тому числі у пункті пропуску «Каланчак» виїжджаючи на територію Автономної республіки Крим, яка анексована Російською Федерацією. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (витяг № 102299939 від 01.11.2017) встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Зважаючи на викладене у ОСОБА_3 є реальна можливість вільно перетнути кордон України, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду на анексованій Російською Федерацією території АР Крим у належному йому будинку.

Проте вказане стороною обвинувачення в обґрунтування ризику переховування підозрюваного, слідчий суддя сприймає критично, оскільки враховує, що дана інформація була надана за період 2016-2017 року, після чого підозрюваному було оголошено підозру, застосовано запобіжний захід та одночасно слідчий суддя враховує проміжок часу, на протязі якого відносно останнього не було застосовано запобіжний захід, на протязі якого підозрюваний проявив відповідальне ставлення до своїх обов`язків та не перетинав кордон з метою перешкодити якимось чином кримінальному провадженню, відомостей які б спростовували вказане слідчому судді надано не було.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує, на ризик ймовірного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, проте вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного певного обов`язку.

З матеріалів клопотання слідує, що будучи допитаним як підозрюваний ОСОБА_3 відмовився надавати покази щодо обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, посилаючись на те, що він є громадянином Сполучених Штатів Америки та Російської Федерації, у зв`язку з чим не достатньо володіє державною мовою України, якою складено повідомлення про підозру та інші процесуальні документи, для їх розуміння та потребує їх перекладу англійською мовою, проте вказане в силу положень ч. 2 ст. 29 КПК України не може бути поставлено йому у провину.

Також, не можна ставити підозрюваному в провину і те що останнім або його заставодавцем, згідно до вимог ч. 6 статті 182 КПК України не виконано обов`язок внести кошти в сумі 4 800 000,00 грн. у вигляді застави на депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві, при застосуванні стосовно нього запобіжного заходу ухвалою слідчого судді від 14.11.2017.

Разом з тим, ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43.

Наряду з вказаним, при оцінці ризиків, на які сторона обвинувачення вказує, слідчий суддя не може не прийняти до уваги поведінку ОСОБА_11 з моменту повідомлення останньому про підозру, який поводив себе зневажливо до оточуючих, виражався нецензурною лайкою при проведенні слідчих та процесуальних дій.

Окрім цього, 30.11.2017 під час розгляду слідчим суддею клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 , у приміщенні Печерського районного суду м. Києва, останнім вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 347 КК України.

Також, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, являючись організатором вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності особисто може перешкоджати кримінальному провадженню і здійсненню досудового розслідування шляхом знищення, приховання або спотворення речей і документів, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також перешкоджати встановленню та притягненню до кримінальної відповідальності інших невстановлених на даний час, слідчий суддя враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, надані докази в його (ризику) обґрунтування, вважає явним та доведеним, що одночасно стороною захисту спростовано не було.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_16 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у певний час доби, а саме: 22-00 год. по 06-00 год. у межах строку досудового розслідування.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печіхвости Горохівського району Волинської області, громадянина Сполучених штатів Америки та Російської Федерації, українця, який зареєстрований та проживає на підставі тимчасової посвідки на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001395, а саме до 08.04.2018 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або до процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні за вимогою, до слідчого судді, суду;

- не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0001395, визначеними процесуальним керівником прокурором у вказаному кримінальному провадженні.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1