Справа № 204/497/18
Провадження № 1-кс/204/174/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю слідчого ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

за участю адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стальне, Джанкойського району, Кримської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24 січня 2018 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНПУ в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступивши у попередню змову з раніше знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 22.01.2018 року приблизно о 03:05 годині, знаходячись поблизу будинку № 3-Д по пр. Калініна в м. Дніпро, керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше сховище, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що вони фактично є таємними для оточуючих, діючи умисно з корисливою зацікавленістю, шляхом відкриття кришки люку, проникли до телефонної каналізації, яка розташована поблизу будинку № 3-Д по пр. Калініна, в м. Дніпро, звідки за допомогою канцелярського ножа, відрізали та таємно викрали телефонний кабель ТПП 100*2*0,5 довжиною 3 м., загальною вартістю 447,3 грн. та муфту XAGA 2 MP вартістю 572,1 грн., що належить ПАТ «Укртелеком», однак не змогли довести злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, так як були затримані на місці вчинення злочину.
Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у закінченому замаху таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням у інше сховище кваліфікуються за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями представника потерпілого ОСОБА_12 ; речовими доказами.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто вчинити дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній усвідомлює невідворотність покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, що вказує на неможливість у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу забезпечити явку до органу досудового розслідування та/або суду. Також, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, запобігання спробі чого, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, та взагалі не має джерела прибутку, вказане свідчить про можливість вчинення підозрюваним як іншого так і аналогічного кримінальному правопорушення. У зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, тому у досудового розслідування виникла необхідність в обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Так, слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не обґрунтовано та не підтверджено матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя при прийнятті рішення щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не враховує наявність такого ризику.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та стійки сімейні з`язки, а саме він одружений та має на утриманні малолітню дочку.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжних захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, якими підтверджується вина підозрюваного, враховуючи, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений та має на утриманні малолітню дочку, недоведеність прокурором та слідчим одного з ризиків передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, які могли б слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)цілодобово не залишати місця постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1