АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року,

за участю
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000015 від 14.02.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-1 КК України, було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» (), відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313), із зупиненням видаткових операцій по зазначеним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати та зобов`язанням службових осіб вказаного банку зробити відмітку на постанові суду з даними про залишок грошових коштів на арештованому рахунку із зазначенням часу, дати та суми залишку грошових коштів на рахунку, та негайно надати відомості особі яка оголошує ухвалу про залишок грошових коштів на рахунку.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_8 про накладення у кримінальному провадженні №0000015 арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» (), відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313), а також зупинення видаткових операцій по зазначеним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати - відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» є самостійною юридичною особою, яка самостійно займається господарською діяльністю, сумлінно сплачує податки і збори, передбачені чинним законодавством України.

Далі в апеляційній скарзі зазначає, що слідчий не довів, що стосовно ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» існує обґрунтована підозра щодо вчинення їх особами кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що представленими в суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні жодній особі, зокрема, жодному співробітнику ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» та ПрАТ «Азовзагальмаш» про підозру не повідомлялось.

Вказує на те, що арештовані грошові кошти були отримані в результаті законної господарської діяльності ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» з іншими контрагентами, які не мають жодного відношення до цього кримінального провадження.

Вважає, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України, оскільки для арешту грошових коштів були відсутні правові підстави, відсутні докази, які б вказували на вчинення злочину конкретною особою, не встановлено розумність і співмірність обмеження права власності, тим паче арешт майна негативно впливає на роботу товариства, тягне за собою великі збитки в господарській діяльності та фактично позбавляє товариство можливості здійснювати свою діяльність в нормальному режимі.

Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000015 від 14.02.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212-1 КК України.

23.11.2017 року слідчий СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту нагрошові кошти, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» (), відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313), із зупиненням видаткових операцій по зазначеним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати та зобов`язанням службових осіб вказаного банку зробити відмітку на постанові суду з даними про залишок грошових коштів на арештованому рахунку із зазначенням часу, дати та суми залишку грошових коштів на рахунку, та негайно надати відомості особі яка оголошує ухвалу про залишок грошових коштів на рахунку.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000015 від 14.02.2017 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, з огляду на те, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, а саме встановив, передбачені ч. ч. 1-4 ст. 170 КПК України підстави для арешту вказаних у клопотанні грошових коштів.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на грошові кошти, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-1 КК України, наявність даних про належність майна саме ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Також, як вбачається з матеріалів судової справи арештоване майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, отже слідчий суддя вірно зазначив, що слідчим обґрунтовано мету досудового розслідування.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Доводи представника власника майна в особі директора про те, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.

Вказівка в апеляційній скарзі про відсутність повідомлення про підозру є необґрунтованою, оскількиарешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000015 від 14.02.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-1 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» (), відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313), із зупиненням видаткових операцій по зазначеним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати та зобов`язанням службових осіб вказаного банку зробити відмітку на постанові суду з даними про залишок грошових коштів на арештованому рахунку із зазначенням часу, дати та суми залишку грошових коштів на рахунку, та негайно надати відомості особі яка оголошує ухвалу про залишок грошових коштів на рахунку залишити без змін.

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Азовська машинобудівна компанія» ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к