ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000115 від 07.04.2015р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердичів, Житомирської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 році солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про початкову мобілізацію» та направлений для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09.03.2015 року № 50 солдат ОСОБА_3 як такий що прибув із військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової службибув зарахований до списків особового складу військової частини польова поштаНОМЕР_1 та призначений на посаду старшого водія автомобільного взводу підвозу особового складу, та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважаєтьсявійськовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Згідно з вимогами ст.ст.17,65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з і підготовки громадян Українидо захисту Вітчизни, забезпеченняЗбройних Сил України військовослужбовцями.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошеноособливий період, тобто період функціонування національноїекономіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування,Збройних Сил України, інших військовихформувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінченнявоєнних дій.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в особливий період, самовільно, тимчасово залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_2 .
Так, 17 березня 2015 року о 8 годині під час ранкового шикування особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 було встановлено, що солдат ОСОБА_3 в порушення ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в особливий період, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 по АДРЕСА_2 .
За час відсутності в частині солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд до 03 листопада 2015 року.
03 листопада 2015 року о 9 годині солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 03 листопада 2015 року №238 та вважається таким, що повернувся до військової частини та зарахований на продовольче забезпечення.
Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що в березні 2015р. був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 та був направлений для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де був зарахований на посаду та призначений на посаду старшого водія автомобільного взводу підвозу особового складу. Під час проходження служби в нього захворіла мати, тому просив відпустити його додому. Оскільки командування частини не надало дозволу йому провідати хвору матір, тому самовільно залишив частину 17.03.2015р. поїхав додому в м.Бердичів, доглядав матір 1938 року народження, допомагав по господарству, працював неофіційно. А в листопаді 2015р. самостійно повернувся до військової частини. У вчиненому розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується негативно по місцю проходження служби, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які склалися в сім`ї обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1