Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/3184/14-к

Номер провадження: 1-кп/511/8/17

10 листопада 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000923 від 21.05.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паньківці Старосинявського району Хмельницької області, одруженого, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в період з 18.06.2011 року по 13.06.2014 року на посаді директора Комунального підприємства «Гармонія» с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.240 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , обіймаючи посаду директора комунального підприємства «Гармонія» згідно розпорядження голови Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 15.06.2011 року №21/11-кр, будучи службовою особою, наділеною організаційно розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками відповідно до посадової інструкції директора КП «Гармонія» від 16.06.2011 року, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, достовірно знаючи, що для користування такими корисними копалинами, як підземні води, комунальному підприємству відповідно до ст.48, 49 Водного кодексу України, ст.16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» необхідний спеціальний дозвіл на водокористування, в період з 18.06.2011 року (термін закінчення попереднього дозволу на спеціальне водокористування КП «Гармонія»), не вжив дієвих заходів для отримання (продовження) дозволу на спеціальне водокористування та продовжив незаконне використання корисних копалин загально - державного значення, продовжив з 6-ти свердловин №7695/2, №8847, №8025, №7694, №7135/2, №5998/1, розташованих на території Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в період з 18.06.2011 року по 13.06.2014 року підземних прісних вод обсягом 87000,0 куб.м, внаслідок чого заподіяв суспільно небезпечні наслідки нематеріального характеру, тобто істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав. Стверджував, що в його діях відсутній склад службових злочинів. Суду пояснив, що КП «Гармонія» є комунальним підприємством з питного водопостачання, водокористування із свердловин здійснює для задоволення господарчо-питних потреб жителів с. Кучурган Роздільнянського району засобом централізованого водопостачання. У очолюваного ним підприємства КП «Гармонія», де він працював на посаді голови з 2011 року, у підприємства був спеціальний дозвіл на водокористування, термін дії якого закінчився 18.06.2011 року.

Підприємство здійснило всі необхідні заходи для подовження дії спецдозволу на водокористування, в установлені законом терміни звернулося до компетентних органів для подовження терміну дії дозволу на спеціальне водокористування, однак зміни в законодавстві та відсутність у підприємства коштів для оплати відповідних процедур по отриманню спецдозволу на водокористування не дали змоги подовжити дію спецдозволу за короткий час.

Однак після закінчення терміну дії дозволу рішення Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області про припинення права спеціального водокористування КП «Гармонія» не приймалось, про що відображено і в акті перевірки підприємства , а тому водокористування КП «Гармонія» не було самовільним.

Оскільки продуктивність водозаборів підземних вод КП «Гармонія» не перевищує 300 м3 / за добу, водокористування із свердловин здійснювалось для задоволення господарчо-питних потреб жителів с. Кучурган засобом централізованого водопостачання, то в силу ст. 23 Кодексу України про надра КП «Гармонія» мало право видобувати воду без спеціального дозволу на користування надрами. Тому просив його по пред`явленому обвинуваченню виправдати, так як в його діях відсутній склад злочинів, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.367 КК України.

Однак не дивлячись на повне невизнання вини у вчиненні злочину вина обвинуваченого у вчиненні службової недбалості, яка спричинила істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, а також державним інтерсам підтверджується зібраними по справі доказами.
Так ОСОБА_4 розпорядженням Кучурганської сільської ради від 15.06.2011 року за №21/11-кр призначений на посаду директора комунального підприємства «Гармонія» з 15.06.2011 року (а.с.56), згідно посадової інструкції є службовою особою, наділений організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому є суб`єктом відповідальності за посадові злочини.

Комунальне підприємство «Гармонія», директором якого є ОСОБА_4 , згідно Статуту підприємства засноване на комунальній власності і підпорядковане Кучурганській сільській раді. (а.с.48 т.1) Створено підприємство в 2003 році і на його баланс відповідно до акту прийому-передачі передано Кучурганською сільською радою 6 артсвердловин №7695/2, №8847, №8025, №7694, №7135/2, №5998/1, розташованих на території Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с.44)

Наявною в матеріалах кримінального провадження ліцензією серії АВ №472113, виданою 18.11.2009 року, Одеською обласною державною адміністрацією, підтверджено, що КП «Гармонія» надано право забезпечувати споживачів питної води централізованим водопостачанням.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року №2918 підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі таких документів: дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (ст.10,48,49 Водного кодексу України).

Так 17.04.2009 року Міністерством охорони навколишнього середовища України в особі Держуправління охорони навколишнього середовища в Одеській області, КП «Гармонія» було видано спеціальний дозвіл на водокористування УКР3511-А/Оде, метою якого є забезпечення водою населення. Термін дії дозволу до 18.06.2011 року. (а.с.45)

Із наданих суду звітів про використання води Форми-2 ТП (водгосп) встановлено, що з 18.06.2011 року КП «Гармонія», після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування продовжило споживати прісну воду і обсяг фактичного використання води в період з 01.10.2011 року по 01.04.2014 року склав 87000 м3.(а.с.91-109 т.1)

Факт споживання води без спеціального дозволу на водокористування підтверджений також наявним в матеріалах справи актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 13.06.2014 року, складеним Держінспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області.(а.с.78 т.1)

Із даного акту, який не оспорювався суб`єктом перевірки встановлено, що після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування УКРЕ3511-А/Оде, який сплинув 18.06.2011 року, новий дозвіл підприємством питного водопостачання КП «Гармонія» не отримувався, водокористування здійснюється при відсутності Дозволу.

Також цей факт підтверджений Приписом від 13.06.2014 року, згідно якого Держінспектором ОСОБА_6 зобов`язано КП «Гармонія» отримати дозвіл на спеціальне водокористування водними ресурсами з свердловини.(а.с.65 т.1)

Викладені в акті перевірки обставини підтвердив допитаний в якості свідка по справі Держінспектор з охорони навколишнього середовища Одеської області ОСОБА_6 , який пояснив, що КП «Гармонія» не мало право здійснювати користування прісними водами без спеціального дозволу на водокористування, а тому по результатам перевірки було складено акт 13.06.2014 року про порушення законодавства та видано припис директору КП «Гармонія» про усунення виявлених порушень та прийняття необхідних заходів щодо подовження терміну дії дозволу.

Також свідок ОСОБА_7 в суді підтвердила, що в 2011 році працювала на посаді головного бухгалтера КП «Гармонія» і їй було відомо, що у підприємства закінчився дозвіл на спеціальне водокористування. Оформленням документів займався директор ОСОБА_4 . Оскільки вони постачали воду для населення, то не могли по цій причині припинити водокористування, тому відповідно до приладів обліку відпускали воду населенню, здавали відповідні звіти до податкової, водгоспу, населення сплачували вартість спожитої води.

Допитаний по справі в якості свідка голова Кучурганської сільської ради ОСОБА_8 суду пояснив, що для отримання спецдозволу на водокористування ОСОБА_4 звертався до сільської ради, щоб рада виділила кошти на обстеження артсвердловин. Однак це були значні кошти для бюджету, а тому відповідне рішення на сесії не було прийнято. ОСОБА_4 використовував всі можливі способи, щоб отримати спецдозвіл, однак змінювалося законодавство, документи тривалий час не розглядались.

Таким чином судом підтверджено наданими по справі доказами, що в порушення вимог ст.10, 48, 49 Водного кодексу України, ст.16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» КП «Гармонія» дійсно здійснювало водокористування, не подовживши дію раніше виданого спеціального дозволу на водокористування і в цей час посаду директора вказаного підприємства обіймав ОСОБА_4 .

При цьому суд вважає, що доводи обвинуваченого стосовно того, що він був юридично необізнаний та у підприємства не було коштів на отримання дозволу і виконання всіх необхідних процедур для його подовження, не можуть слугувати як виправдання його дій по несвоєчасному отриманню спеціального дозволу на водокористування, або подовження його дії, так як не саме ці дії свідчать про несумлінне ставлення до своїх обов`язків та нерозуміння всіх суспільно небезпечних наслідків безконтрольного використання питної води населенням даного регіону.

Також суд вважає, що своїми необережними діями ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян та державним інтересам, які виражаються у заподіяння суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру.

Вода необхідний елемент забезпечення життєдіяльності людини і відповідно до ст.7 Закону України «Про питну воду та водопостачання» держава гарантує захистправ споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення шляхом: забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання; державної підтримки, регулювання та нагляду у сфері питного водопостачання і водовідведення відповідно до цього Закону; зобов`язання підприємств питного водопостачання здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання; задоволення потреб населення у питній воді шляхом пріоритетного розвитку систем централізованого питного водопостачання та водовідведення; здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, проведення державного моніторингу стану води і систем питного водопостачання та систем водовідведення, екологічної і санітарно-епідеміологічної експертизи господарської та іншої діяльності.
Використання підземних вод, насамперед із точки зору, якості, має пріоритетне значення в України, в державі діє Закон України «Про загальнодержавну програму «Питна вода України» на 2006-2020 року.

Тому суд вважає, що проведення підприємством питного водопостачання КП «Гармонія» своєї діяльності без спеціального дозволу на водокористування, який видається на підставі ст.17 Закону України «Про питну воду та водопостачання» у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянам, державним інтересам, так як привело до безконтрольного використання питної води для нужд населення на протязі трьох років, тоді як саме держава виступає гарантом надання якісних послуг у сфері водопостачання.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази достовірно свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, а його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст.367 КК України як службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.

Однак органами досудового слідства згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні службової халатності, тобто, у невиконанні посадовою особою своїх службових обов`язків у наслідок недбалого відношення до них, що заподіяло тяжкі наслідки у виді матеріального збитку від незаконного видобування води в розмірі 1 628 640 грн відповідно до розрахунку Державної екологічної інспекції України в Одеській області №2632 від 25.06.2014 року, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого невірною виходячи з наступного.

Ст. 367 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, а частина друга цієї статті передбачає відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Відповідно до чинного законодавства та судової практики, тлумачення норм ст. 367 КК України передбачає, що службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи, 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, а також запоідяння тяжких наслудків 3) причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

При цьому суд вважає, що своїми необережними діями ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам які виражаються у заподіянні суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру, а не збитки матеріального характеру.

Такий висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 26.12.2003 року «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» №15 від 26.12.2003 року, істотною шкодою, яка також є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 367 КК України, визнається спричинення матеріальних збитків, якщо вони в 100 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

Якщо шкода полягає в заподіянні суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних матеріалів справи, зокрема це можуть бути порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права, тощо), підрив авторитету та престижу органів влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до п.10 цієї ж Постанови ВСУ тяжкими наслідками визнаються заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень або смерті, доведення його до самогубства, спричинення матеріальних збитків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, розвал діяльності підприємств, установ, їх банкрутство, створення аварійної ситуації, що потягла людські жертви.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, понесені в результаті знищення і пошкодження речі, а так само втрати, необхідні на відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що діями ОСОБА_4 та КП «Гармонія» прямих реальних матеріальних збитків державі або територіальній громаді при наданні послуг з водопостачання без спеціального дозволу не заподіяно, тому відсутня кваліфікуюча ознака тяжкі наслідки, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони діяння, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Так у відповідності до ст.328 Податкового кодексу України, Комунальним підприємством «Гармонія» щоквартально проводилась сплата збору за спеціальне водокористування, що підтверджується квитанціями за період з 27.04.2011 року по 28.04.2014 року, а також подавалися до Одеського облводгоспу звіти за використання води за формою №2-ТП (водгосп), які досліджувалися Державною екологічною інспекцією в Одеській області при проведення перевірки в період з 11.06.2014 року по 13.06.2014 року .

Населення с. Кучурган Роздільнянського району майже 3500 чоловік, навчальний заклад на 480 чоловік, два медичних заклади та міжнародний пункт південної митниці, прикордонна військова частина, постійно сплачували вартість споживаної води.

Щодо посилання органу державного обвинувачення на «Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затверджену Міністерством охорони навколишнього середовища від 20.07.2009 року №389, як на нормативний документ, що визначає розмір заподіяної ОСОБА_4 шкоди, то суд до цього ставиться критично, оскільки цією Методикою визначається розмір відшкодування збитків, а не розмір збитків, або заподіяної шкоди і вона може використовуватися виключно для визначення розміру цивільно-правової відповідальності винної особиу випадку самовільного використання водних ресурсів без спеціального дозволу, а не для правової кваліфікації злочину.

Більш того, матеріалами справи доведено, що у КП «Гармонія» був спеціальний дозвіл, КР3511-А/Оде , термін дії якого необхідно було лише подовжити.

Так, ч. 1 ст. 50 Водного Кодексу України встановлено, що строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Підстави для припинення права спеціального водокористування встановлені ст.. 55 Водного Кодексу України, відповідно до п. 2 якої право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється, зокрема, у разі закінчення строку спеціального водокористування.

При цьому, порядок припинення спеціального водокористування визначається згідно з положенням ст. 56 Водного Кодексу України, відповідно до якої, припинення права спеціального водокористування здійснюється за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, у випадку передбаченому п.2 ст. 55 цього Кодексу.

Припинення права на спеціальне водокористування в усіх випадках здійснюється органом, що видав дозвіл на спеціальне водокористування (ч.2 ст. 56 Водного Кодексу України).

Процедуру погодження та видачі юридичним та фізичним особам дозволів на спеціальне водокористування визначає «Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року №321, пунктом 9 якого передбачено, що припинення права спеціального водокористування в усіх випадках здійснюється органом, що видав дозвіл на спеціальне водокористування.

Відтак, виходячи з аналізу наведених вимог чинного законодавства, право спеціального водокористування, що виникло у Комунального підприємства «Гармонія» на підставі дозволу на спеціальне водокористування №УКР3511-А/Оде від 17.04.2009 року строком дії до 18.06.2011 року, повинно бути припинено шляхом прийняття відповідного рішення органом, що видав дозвіл, а саме - Міністерством охорони навколишнього середовища України, в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області.

Однак рішення компетентного органу про припинення КП «Гармонія» права спеціального водокористування відсутнє, а тому суд вважає, що і підстав для застосування вказаної методики в якості розрахунку за самовільне використання водних ресурсів не має.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_4 , кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.367 КК України, як службова недбалість, що спричинила тяжкі наслідки належить перекваліфікувати на ч.1 ст.367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом права та інтересам громадян та громадським інтересам.

Крім того, органами досудового слідства дії ОСОБА_4 також додатково кваліфіковані за ч.2 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення (підземних вод).
Так згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується в тому, що цими ж діями він допустив незаконне видобування в період з 18.06.2011 року по 13.06.2014 року корисних копалин загально державного значення, якими є прісні води, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загально державного та місцевого значення», так як в порушення п.9 ст.44, ст.49, ст.50 Водного кодексу України, незаконно, за відсутності діючого дозволу на спеціальне водокористування, в період з 18.06.2011 року по 13.06.2014 року здійснив забір води та платне постачання води юридичним особам з 6-ти свердловин: №7695/2, №8847, №8025, №7694, №7135/2, №5998/1, розташованих на території Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, переданих у комунальну власність КП «Гармонія».

Однак, відповідно до диспозиції ч.2 ст. 240 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, до яких зокрема відносять прісні підземні води.

Незаконність видобування, яка є обов`язковою умовою визнання дій особи кримінально караними, означає, що видобування корисних копалин здійснюється без належним чином оформленого дозволу акта про надання гірничого відводу (спеціального дозволу на користування надрами) або з відхиленням від умов, зазначених в даних документах. Злочин буде, коли дозвіл є підробленим або простроченим.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон) передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку.

Статтями 68, 69 даного Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до Водного кодексу України (далі - ВК України) підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827).

Стаття 2 ВК України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об`єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 ВК України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами в тому числі для задоволення питних потреб населення.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, статті 49 ВК України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами, які видаються відповідно до Порядку проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами, як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.
Разом із тим Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу на користування ділянкою надр (стаття 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 м3 на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов`язкових умов для звільнення суб`єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Із системного аналізу приписів Водного кодексу України та Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення (правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 01.04.2015 року за №3-32гс15.)

Судом із вищенаведених матеріалів справи встановлено, що КП «Гармонія» здійснювало видобування прісних підземних вод в порядку ст.23 Кодексу України про надра без спеціального дозволу на користування надрами для видобування прісних підземних вод, так як видобувало воду для централізованого водопостачання населенню в об`ємі, що не перевищує 300 м3 на добу.

Дані обставини підтверджуються наданим підприємству спецдозволом на водокористування, термін дії якого закінчився, згідно якого забір води на добу КП «Гармонія» складає 248,48 м.3 на добу, а також розрахунками водозабору води.

Крім цього дані обставини також підтверджуються листом Департаменту екології та природних ресурсів Одеської облдержадміністрації від 05.10.2016 року №4856

/02/4431, в якому підтверджено, що КП «Гармонія» виходячи із цілей їх діяльності та добового обсягу водозабору води, не потрібно отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (т.2 а.с.68,69.)

Також за наслідками перевірки Державна екологічна інспекція у Одеській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389 (із змінами згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 30.06.2012 року № 220), проведено розрахунок збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності спеціального дозволу на водокористування, а не спеціального дозволу на користування надрами.
Крім того в ході судового розгляду справи встановлено, що постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.07.2014 року ОСОБА_4 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП України (порушення порядку ведення господарської діяльності) на підставі нині розглядуваного акту перевірки Державної екологічної служби України в Одеській області за використання води без спеціального дозволу(а.с.136 т.2)

Таким чином ОСОБА_4 інкримінується саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення підземних вод, що виходячи з вищенаведених роз`яснень судів вищих інстанцій, передбачає кримінальну відповідальність в разі відсутності дозволу на користування надрами для видобування підземних вод, а не дозволу на спеціальне водокористування, що відповідно виключає його кримінальну відповідальність за ч.2 ст.240 КК України в зв"зку з відсутністю події злочину.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу та події кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України у випадку встановлення підстав для закриття провадження, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, суд ухвалює виправдовувальний вирок.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них недоведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за яким з них обвинувачений виправданий, а за яким - засуджений.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.240 КК України, належить визнати невинуватим та виправдати за відсутністю події злочину.

Також відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, строк три роки.
ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст.367 КК України, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, з часу вчинення злочину (інкримінований період з 18.06.2011 року по 13.06.2014 року) на час винесення вироку минуло три роки, а тому ОСОБА_4 належить звільнити від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тобто на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Речові докази по справі не приєднувалися, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

За ч.2 ст.240 КК України ОСОБА_4 визнати невинуватим та виправдати за відсутністю події злочину.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1