АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2987/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2076/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транпортним засобом
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
1) 23.06.2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт;
2) 11.05.2016 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 3 роки, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2016 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, допомогу слідству, повне визнання вини, щиросердне каяття, повне відшкодування матеріальних збитків (повернення мопеду та мотоциклу потерпілому), а також просить врахувати, що його матір має тяжке захворювання.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та заявив клопотання про застосування до нього амністії, думку прокурора, який заперечував проти апеляції та застосуванні амністії щодо обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Судом враховано конкретні обставини вчинення злочину, його корисливий мотив.
Судом повністю враховані відомості про особу обвинуваченого, який був судимий за умисні корисливі злочини , офіційно не працює, неодружений, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття, сприяння у розкритті злочину.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду про те , що наявні пом`якшуючі обставини не обумовлюють можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання , ніж передбачено законом.
Про правильність такого висновку свідчить сам факт вчинення злочину в період випробування за попереднім вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.05.2016 року.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому остаточне покарання колегія суддів не знаходить.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вчинив злочин до набрання ним чинності. Однак , раніше вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.05.2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 3 роки, але до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин.
З огляду на це, відповідно до положень п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», до обвинуваченого амністія не може застосовуватися, а тому колегія суддів залишає без задоволення його клопотання.
Колегія суддів вважає необхідним у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України( в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати час перебування під вартою обвинуваченого із 20.10.2016 року до 20.06.2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення. Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання перебування під вартою ОСОБА_7 з 27.09.2016 року по 20.06.2017 рокуіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , а з 21.06.2017 року до 23.11.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -