Код суду 233 Справа № 233/5798/16-к
22 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Неліпівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, працюючого лікарем-стоматологом КУОЗ «Костянтинівська міська стоматологічна поліклініка», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
20 серпня 2016 року о 12.30 год. (більш точного часу в ході слідства не встановлено), потерпіла ОСОБА_4 йшла до своєї подруги ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Підійшовши до першого під`їзду вказаного будинку, з боку кв. АДРЕСА_3 , в якій проживає обвинувачений ОСОБА_6 , вона почула гучну нецензурну лайку, на що голосом зробила ОСОБА_6 зауваження. В ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої останній почав нецензурною лайкою ображати ОСОБА_4 . В ході сварки ОСОБА_6 став відчувати неприязнь по відношенню до ОСОБА_4 , на підставі чого у нього виник злочинний намір, спрямований на завдання останній легких тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_6 зі столу на кухні своєї квартири взяв скляну банку з медом та попрямував до тамбуру назустріч ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_4 увійшла до вищевказаного під`їзду та ОСОБА_8 відчинила їй вхідні двері тамбуру квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , до тамбуру зі своєї квартири вийшов ОСОБА_6 та реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень, утримуючи скляну банку з медом у лівій руці, наніс нею ОСОБА_4 один удар в область чола, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 забійну рану чола, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_5 . 20 вересня 2016 року він з товаришем були вдома, готували гриби. Близько 12 год. почала кричати потерпіла ОСОБА_9 , що спить дитина і щоб вони не шуміли. Він відповів їй нецензурно. Могилевська кидала тапком, потім взяла зі столу порожню пивну пляшку і кинула в їх бік, влучивши у його товариша. Він взяв півлітрову банку з медом і коли виштовхував потерпілу, то міг її вдарити або вона могла сама вдаритися об банку. Він був тверезий. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він є пенсіонером.
Свої пояснення обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив при проведенні з його участю слідчого експерименту 11 листопада 2016 року.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_6 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які враховує та бере до уваги:
- потерпіла ОСОБА_4 повідомила у судовому засіданні, що 20 серпня 2016 року приблизно о 12.30 год. вона разом із своєю малолітньою дитиною йшла до своєї подруги ОСОБА_10 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_6 , і попросила ОСОБА_11 не шуміти, на що останній відповів образами. Коли ОСОБА_10 відчинила двері тамбуру, то з сусідньої квартири вискочив ОСОБА_11 і наніс їй один удар в область чола в напрямку зверху до низу півлітровою банкою з медом, яку тримав у руці, після чого у неї потемніло в очах і вона сповзла по стіні. Банка розбилася і їй були спричинені тілесні ушкодження. Вона була твереза і добре запам`ятала обставини події.
Наведені вище пояснення потерпілої є послідовними, узгоджуються і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- протоколом огляду місця події від 20 серпня 2016 року, у ході якого був оглянутий тамбур квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , де були спричинені потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження та де на підлозі були виявлені сліди бурого кольору;
- висновком судово-медичної експертизи № 127 від 19 жовтня 2016 року, відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлена забита рана чола, яка утворилася від дії тупого предмету, можливо у строк, вказаний у постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як мінімум від однієї дії тупого предмету в зазначену область;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2016 року, у ході якого свідок ОСОБА_8 в тамбурі квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , розповіла та продемонструвала обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2016 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_4 в тамбурі квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , розповіла та продемонструвала обставини спричинення ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 127/131 від 03 листопада 2016 року, відповідно до якої з урахуванням характеру і локалізації тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення за обставин, зазначених гр. ОСОБА_4 і гр. ОСОБА_8 в протоколах проведення слідчого експерименту за їх участю;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 127/131/145 від 14 листопада 2016 року, відповідно до якої з урахуванням характеру і локалізації тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення за обставин, зазначених гр. ОСОБА_6 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю.
Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за даним вироком повністю доведена.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, так як він умисно спричинив потерпілій легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання.
ОСОБА_6 раніше не судимий; до адміністративної відповідальності не притягувався; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку у лікаря фтизіатра не знаходиться; за місцем проживання характеризується посередньо; за місцем роботи характеризується позитивно; у скоєному щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття в скоєному.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього п.ґ) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.1 п.ґ) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст.1 п.ґ) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Судом встановлено, що ОСОБА_6 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ці дані підтверджені пенсійним посвідченням, дослідженим у судовому засіданні.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ч.4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені і він наполягав на її застосуванні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 850 грн.).
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 850 грн.) на підставі ст.1 п.ґ) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя