Номер провадження: 11-сс/785/1554/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001596 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на речі, які були вилучені в ході обшуку офісу Штампы и печати, за адресою: АДРЕСА_1 , квартири 2, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , а саме:

- системний блок чорного кольору фірми «Bravo»;

- ноутбук марки «Asus k73t», серійний номер BANOCJ237756413, в корпусі чорного кольору;

- рюкзак для ноутбуку чорного кольору фірми «HP»;

- жорсткий диск фірми «Toshiba», s/n 46DB38QNK8WY в сірого кольору;

- жорсткий диск фірми «Toshiba», s/n Y4NODJFTT1ZB в чорного кольору;

- п`ять лазерних дисків з маркуванням 1- Gcc, 2- Office ХР 2003, З VGBRVx2DPH JYDFW 22MQW 3E39Y, Win ХР, 4- Office 2003, 5- Reactor Windows 7 х64.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді взагалі необґрунтована оскільки він не навів мотиви прийнятого рішення.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , яка заперечувала проти її задоволення та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в поданій апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що прокурор не був присутніми в судовому засіданні під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна. Матеріали провадження не місять будь-яких відомостей стосовно дати отримання прокурором копії ухвали від 07 вересня 2017 року, а тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений не був.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог зазначених норм закону та обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчий в клопотанні не обґрунтовував існування правових підстав для накладення арешту на майно.

Крім того, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Частиною ч.2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Обшук в приміщенні офісу «Штампы и печати» за адресою: м.Одеса, вул.Канатна, 97, квартири 2, АДРЕСА_2 , 4 був проведений на підставі ухвали слідчого Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2017 року. Метою проведення обшуку в даному приміщенні було відшукання та вилучення печаток, штампів, бланків та інших завідомо підроблених документів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді про проведення обшуку не було надано дозволу на вилучення комп`ютерної техніки, на яку прокурор просить накласти арешт, а отже з огляду на положення ч.2 ст.168 КПК України слідчий не мав передбачених законом підстав вилучати оргтехніку з приміщення адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Під час апеляційного розгляду прокурор не зміг обґрунтувати правові підстави для накладення арешту на вилучену оргтехніку, не довів, що вилучені речі зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, з моменту вилучення комп`ютерної техніки 01 вересня 2017 року по теперішній час органом досудового розслідування не було проведено огляд вилученої техніки, не досліджено інформації, що міститься на жорстких дисках, не перевірено, яким чином ця інформація може мати значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження, тощо.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не довів, що на теперішній час потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, знищення майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування та встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.
Керуючись статями 168, 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на речі, які були вилучені в ході обшуку офісу «Штампы и печати», за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4