Справа № 404/3926/17
Номер провадження 1-кп/404/475/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0006151, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
29.05.2017 року близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_3 , керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме п.п 1.5, 2.3 (б)

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

рухаючись по вул. Холодноярській м. Кропивницького, зі сторони вул. Олександрійське шосе, в напрямку пров. Перемоги, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, проявивши особисту неуважність, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, в порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме п. 18.1:

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який позначений дорожнім знаком 5.35.1 (пішохідний перехід), та дорожньою розміткою 1.14.2 (регульований світлофором пішохідний перехід) не зменшив швидкість автомобіля, щоб впевнитися у відсутності пішоходів на пішохідному переході, тим самим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню, лінійного перелому правої скроневої кістки з переходом на велике крило клиноподібної кістки, рани в прямій тім`яній ділянці; закритої травми грудної клітки: перелом 3,4 ребер з права; садна в ділянці правого передпліччя та лопатки з права, лівому плечі. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 п.2.1.3 а.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочинів визнав повністю та показав суду, що 29.05.2017 року близько 11 год. 40 хв. він, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Холодноярській м. Кропивницького, зі сторони вул. Олександрійське шосе, в напрямку пров. Перемоги, проявив особисту неуважність при наближенні до регульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість автомобіля, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінальних правопорушень. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він щиро розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі однак, враховуючи те, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завдані збитки, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Також з урахуванням вищевказаних обставин, особи обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_3 покарання зберегти за ним право управляти транспортним засобом, тобто не призначати додаткове факультативне покарання, передбачене в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 р.» досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на інкриміновані ОСОБА_3 дії, оскільки їх вчинено до дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_3 є тяжким, вчиненим з необережністю, тобто згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на нього поширюється дія вказаного Закону.

Обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» досяг пенсійного віку, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п." ґ " ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов, заявлений в ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 по відшкодування 12500 грн. матеріальної шкоди, залишити без розгляду на підставі заяви представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , що відповідає вимогам ЦПК України.

Судові витрати за проведення експертизи в розмірі 2472 грн. 79 коп. віднести за рахунок держави враховуючи, що ОСОБА_3 є пенсіонером, учасником бойових дій та в зв`язку з важким матеріальним становищем обвинуваченого.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п.«ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII.

Судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2472 грн. 79 коп. віднести за рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1