Номер производства: 11-кп/785/892/17
Номер дела местного суда: 523/7524/17
Председательствующий в 1-й инстанции ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження зо апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2017 рокую якою було задоволено заяву ОСОБА_9 та скасовано арешт майна, -
встановив
До Суворовського районного суду м. Одеса надійшла заява ОСОБА_9 про скасування арешту майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2006 року в рамках кримінальної справи № 1-965/06 з метою забезпечення цивільного позову на суму 5026 гривень матеріальних збитків та 50 000 гривень моральних збитків.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2017 року було задоволено заяву ОСОБА_9 та скасовано арешт майна належного на праві приватної власності ОСОБА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказану ухвалу прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій прокурор зазначає, що вважає ухвалу місцевого суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В мотивування своїх доводів вказує, що в квитанції про сплату коштів потерпілому, яку надала в судовому засіданні представник засудженого, відсутній відбиток реквізитів поштового відділення рік відправлення переказу та прізвище, ім`я та по батькові отримувача перекладу.

Окрім того, на думку прокурора, місцевим судом не вжито заходів для з`ясування підстав щодо зняття арешту з нерухомого майна засудженого, не прийнято заходів для встановлення місця проживання потерпілого та не допитано його у судовому засіданні, також не допитано в судовому засіданні засудженого ОСОБА_9 та допущено в якості представника засудженого особу, яка участі у розгляді кримінальної справи по суті не приймала та діє на підставі довіреності.

Просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду, а заяву засудженого про скасування арешту майна направити на новий судовий розгляд.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_9 зазначив, що у судовому засіданні місцевого суду було надано оригінал квитанції про сплату коштів потерпілому, а до матеріалів справи долучена копія.

Вважає ухвалу місцевого суду законною, а апеляційну скаргу прокурора такою, яка не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури у повному обсязі; засудженого та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню за наступних підстав :

Постановою слідчого СВ Хаджибєєвського ВМ Суворовського РВ УМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_10 від 31.05.2006 року було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України / т. 1 а.с. /.

З матеріалів кримінальної справи за № 1-965/06 вбачається, що на підставі заяви потерпілого ОСОБА_13 про забезпечення його цивільного позову на суму 5026 гривень відшкодування матеріальних збитків та 50 000 гривень моральних збитків, постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 22.09.2006 року було накладено арешт на майно підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 / т. 1 а.с. 301 /.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2006 року ОСОБА_9 був засуджений за ст. 187 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 / п`ять / років / т. 1 а.с. 328- 332 /.

Додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна судом не застосовувалась, але було стягнуто з всіх обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_13 солідарно матеріальні збитки в сумі 1026 гривень та моральна шкода на суму 6000 гривень /т. 1 а.с. 332/.

На вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2006 року потерпілий ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу / т. 1 а.с. 333 /.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2007 року апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_13 була залишена без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2006 року відносно ОСОБА_9 та інших залишено без змін / т. 1 а.с. 340-342 /.

Згідно розпорядження Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2007 року вирок суду від 27.10.2006 року набрав законної сили / т. 1 а.с. 344-345 /.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального кодексу України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

В зв`язку з тим, що на момент накладення арешту діяв Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року, то всі питання відносно накладення або зняття арешту повинні вирішуватись за нормами цього Кодексу та статтями, які регулювали питання з цього приводу.

В даному випадку, з огляду на те, що вирок Суворовського районного суду від 27.10.2006 року відносно ОСОБА_9 знаходиться в стадії виконання, то всі питання зв`язані з виконанням вироку повинні вирішуватись в порядку передбаченому ст. 411 КПК України 1960 року.

За нормами цієї статті питання пов`язані з виконанням вироку вирішуються у судовому засіданні з участю прокурора.

Також, як правило, в судове засідання викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник.

Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді заяви ОСОБА_9 , судом першої інстанції були порушені норми КПК України.

Так інтереси засудженого ОСОБА_9 в судовому засіданні представляла ОСОБА_7 , яка раніше участі у кримінальному провадженні не приймала та була допущена судом в якості представника ОСОБА_9 на підставі довіреності / т. 2 а.с. 3 /, хоча заява про зняття арешту розглядається за нормами КПК, в рамках кримінального провадження, і представництво інтересів засудженого за довіреністю за нормами КПК 1960 року не передбачено, а згідно ст. 44 КПК України 1960 року це право надається лише захиснику.

Також, з матеріалів судової справи вбачається, що заява про зняття арешту була розглянута судом у відсутності потерпілого ОСОБА_13 і суд намагався викликати його в судове засідання, але потерпілий виклику суду не отримав / т. 2 а.с. 16-17/, а судом не було прийнято заходів, а саме не було зроблено запитів до відповідних установ, для встановлення його місця проживання, з метою виклику та допиту в судовому засіданні про можливість зняття арешту майна, а також отримання відповідних відомостей щодо виконання вироку районного суду в частині відшкодування спричинених злочином збитків.

Також судом не був викликаний засуджений ОСОБА_9 та його не допитано в судовому засіданні з питань відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_13 визначених вироком Суворовського районного суду від 27.10.2006 року.

Крім того, судом першої інстанції було долучено до матеріалів судової справи копію квитанції про грошовий переказ на суму 2350 гривень, але даний документ має недоліки, а саме: відсутній відбиток реквізитів поштового відділення, рік відправлення переказу, прізвище, ім`я та по батькові отримувача переказу, що викликає певні сумніви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_13 обвинуваченими, згідно вироку суду / т. 2 а.с. 11-12 /.

Також слід звернути увагу на те, що вирішуючи питання про можливість зняття арешту з майна засудженого ОСОБА_9 районний суд послався на відсутність у вироку додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, але з цим неможливо погодитись, так як постановою Суворовського суду районного суду м. Одеси від 22.09.2006 року було накладено арешт на майно підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в цілях забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 .

Більш того, обгрунтовуючи зазначене рішення, районний суд не зазначив положення чинного кримінально-процесуального закону, які в рамках КПК 1960 року регламентували порядок розгляду клопотання про зняття арешту майна та не послався на ці норми при вирішенні цього питання.

На підставі вищевказаного апеляційний суд вважає, що при розгляді заяви засудженого ОСОБА_9 про зняття арешту з майна, районним судом були порушені вимоги ст.ст. 44, 411 КПК України 1960 року, а також суд допустився неповноти судового розгляду в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України ( в редакції 1960 року), апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2017 року, якою було задоволено заяву ОСОБА_9 та скасовано арешт майна - скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання ОСОБА_9 про зняття арешту з майна в тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвала є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_14