АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/1458/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 249 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000006 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 та заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 9 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 9 червня 2017 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України на підставі ст. 45 КК України. Кримінальне провадження № 0000006 відносно ОСОБА_7 закрито.

Цією ухвалою суд також вирішив долю речових доказів у кримінальному провадженні, а саме ухвалив знищити заборонене наряддя лову водних біоресурсів - "павук", а виловлену ОСОБА_7 рибу - три ляща, окунь, дві плоскирки та 69 краснопірок ухвалив залишити Громадській організації "Кінологічний департамент"

На обґрунтування суд послався на положення ст. 45 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Не погодившись із вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій стверджує, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києві від 9 червня 2017 року, є незаконною у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме в частині вирішення долі речових доказів.

На цих підставах прокурор просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 9 червня 2017 року змінити, застосувавши на підставі ст. 96-1, п.п.1,3 ч.1 ст. 96-2 КК України до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію у власність держави засобів і знарядь вчинення злочину та майна, одержаного внаслідок вчинення злочину, в решті ухвалу залишити без змін.

Заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження суд першої інстанції прийняв на стадії підготовчого засідання, коли фактичні обставини кримінального провадження не досліджував, та й не мав права цього робити, а тому свої висновки про щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди нічим не обґрунтував і не міг того зробити, бо таких відомостей в матеріалах кримінального провадження нема і судом ці відомості не були досліджені.

На цих підставах заступник прокурора приходить до висновку про необґрунтоване застосування судом положень ст. 45 КК України і просить на цих підставах оскаржену ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва та не підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; обвинуваченого, який поклався на рішення суду апеляційної інстанції, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянтів у сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

п.1 ч.2 с т. 284 КПК України вказує, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ч. 4 ст. 286 КПК України прямо вимагає, у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок проведення підготовчого судового засідання, розміщена у розділі IV КПК України, який має назву "Судове провадження у першій інстанції", а п.2 ч.3 цієї правової норми прямо надає право суду закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, ч.2 ст. 284 КПК України, отже вказані дії суду на підготовчому судовому засіданні відносяться саме до стадії судового провадження, а тому міркування заступника прокурора міста Києва не ґрунтуються на чинному кримінальному процесуальному законі України, бо суд діяв у межах своєї компетенції, визначеної зазначеними вище правовими нормами.

Всупереч міркуванням цього апелянта, на цій стадії судового провадження суд і не досліджував будь-яких доказів, а скористався відомостями, викладеними в обвинувальному акті, де прямо вказано на відсутність обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 та наявність обставини, яка його пом`якшує, а саме "щире каяття", у цьому ж обвинувальному акті прямо зазначено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тобто суд прийшов до правильного висновку про те, що він вперше притягнений до кримінальної відповідальності за злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст. 294 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 цього ж кодексу.

Обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 визначено, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди інтересам держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на суму 5287 гривень 00 коп.

У підготовчому засіданні обвинувачений надав суду офіційний документ - дублікат квитанції № 0.0.778039713.1, відповідно до якого він встановленим порядком відшкодував заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища шкоду в повному обсязі, а також заявив клопотання про закриття кримінального провадження і прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 заперечень щодо задоволення цього клопотання не мала.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до законного, обґрунтованого та справедливого висновку про необхідність задоволення цього клопотання обвинуваченого на підставі ст. 45 КК України та належно його вмотивував і при цьому вірно застосував норми відповідного матеріального та процесуального права, отже апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 . Коржа задоволенню не підлягає, бо не ґрунтується на чинному матеріальному та процесуальному законі.

Що ж стосується апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , то ця скарга ґрунтується на положеннях ст. 961 КК України, якою, зокрема, передбачено, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України належить застосувати спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим кодексом; спеціальна конфіскація, в силу п.2 ч.2 цієї ж правової норми застосовується на підставі ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також на положеннях ст. 962 КК України, відповідно до яких спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) отримані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.

У цьому конкретному випадку, вирішуючи питання про долю речових доказів у порядку, передбаченому п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, суд першої інстанції вказані вимоги закону не взяв до уваги, хоча повинен був користуватися саме зазначеними вище положеннями ст. ст. 961 та 962 КК України, оскільки ці норми є спеціальними порівняно з положеннями ст. 374 КПК України, бо заборонене знаряддя лову риби - "павук" було використане ОСОБА_7 як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч.1 т. 249 КК України, а риба - три ляща, окунь, дві плоскирки та 69 краснопірок - отримана внаслідок вчинення злочину.

Отже апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 слід задовольнити повністю та внести відповідні зміни в ухвалу суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 9 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 9 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення долі речових доказів скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою на підставі ст. 961 та п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 962 КК України заборонене знаряддя лову водних ресурсів та виловлену рибу в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції.

Судді: