В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2017 Справа №607/10320/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000411 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Ходачків, Тернопільського району, Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 07 липня 2017 року, близько 21 години 30 хвилин, який перебував на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 два удари правою рукою в область обличчя, від яких в потерпілої почала боліти голова, остання відчула різкий біль в області чола та носа та в результаті цього з носа почала текти кров. Від даних ударів ОСОБА_5 , не втримавшись на ногах, впала на спину, від чого відчула сильний біль в області спини. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесне ушкодження у вигляді: синця на повіки правого ока, забою м`яких тканин носа та синця поперекової ділянки зліва, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 07 липня 2017 року, близько 21 години 30 хвилин, у ОСОБА_3 , який перебував на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою в область обличчя, від якого потерпіла відчула різкий біль в голові, голово кружіння та в результаті чого в останньої з носа почала текти кров. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесне ушкодження у вигляді: синця та забою м`яких тканин носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, стан його здоров`я, що є задовільним, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу, однак, як вбачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , він не заперечує, щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається із паспорта серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_8 , який перебуває на утриманні обвинуваченого.

В коло осіб, до яких не застосовується амністія відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинувачений ОСОБА_3 не входить.

У зв`язку із наведеним, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, однак вважає за можливе застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п. є ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1