Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/1033/2017
У Х В А Л А

30 січня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

неповнолітнього - ОСОБА_4

його законного представника - ОСОБА_5

його захисника - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004957 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув неповну середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює на автомойці, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв правопорушень та не судився

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України, -
встановив:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.
В ніч з 28 на 29 липня 2017 року, перебуваючи разом з ОСОБА_9 , який на той час з дозволу власника користувався велосипедом марки WTB Trust 0921 вартістю 4.000 грн. /надалі - велосипедом/, що належить ОСОБА_7 , вирішив заволодіти ним.
Реалізуючи цей намір, він, застосовуючи обман (удаючи намір покататись) попросив вказаний велосипед в ОСОБА_9 , та, отримавши його у тимчасове користування, з місця вчинення злочину зник, отриманим у такий спосіб велосипедом розпорядився на власний розсуд, заподіявши власнику матеріальну шкоду на суму 4.000 грн.
Ці дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України - як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
27 листопада 2017 року прокурор надіслав до суду клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру, спираючись про те, що обвинувачений вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, та його виправлення є можливим без застосування до нього кримінального покарання.
Під час судового розгляду питання про застосування відносно обвинуваченого примусових заходів виховного характеру прокурор заявлене клопотання підтримав, потерпілий, обвинувачений, його законний представник та захисник вважали клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 497 Кримінального Процесуального Кодексу України у разі, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до такого обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
При цьому відповідно до частини 3 вказаної у разі надсилання такого клопотання під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таке доводить, що у випадку направлення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно особи, яка досягла віку кримінальної відповідальності та є обвинуваченим, суд, на відміну від випадку звернення з клопотанням про застосування таких заходів відносно особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, перевіряє лише те:
-чи віднесений вчинений обвинуваченим злочин до кримінальних проступків або умисних злочинів невеликої тяжкості чи необережних злочинів середньої тяжкості;
-чи можливе його виправлення без застосування покарання.
Перевірка вказаних обставин під час судового розгляду призводить до такого.
1. ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України, санкція якої передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі.
Цей злочин є навмисним; відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України він є злочином невеликого ступеню тяжкості.
Підстав для сумніву у тому, що обвинувачений дійсно вчинив вказаний злочин, матеріали справи не містять, та під час судового розгляду підстави для наявності таких сумнівів не встановлені.
2. Під час судового розгляду питання про застосування примусових заходів виховного характеру обвинуваченому роз`яснене право не визнавати своєї вини та вимагати розгляду справи у повному обсязі та доведення своєї невинуватості, але цим правом обвинувачений скористатись не побажав, ані він, ані його законний представник проти застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру не заперечували.
3. Матеріали справи свідчать, що обвинувачений у содіяному покаявся, усвідомлює свою винуватість, шкодує про вчинення, повністю відшкодував завдані його діями збитки.
При цьому він мешкає з бабусею та дідусем, але вони створили належні умови для його виховання та розвитку; він займався спортом та здобув звання "кандидата у майстри спорту", є вихованим і має почуття міри, завжди міг вчасно зупинитись.
Таке доводить, що його виправлення є можливим без застосування відносно нього покарання.
Отже, відносно нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру, задовольнивши клопотання прокурора у повному обсязі.
Керуючись ст. 497 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.
Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_8 в зв`язку із вчиненням ним злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України, примусові заходи виховного характеру .

Зробити ОСОБА_4 застереження про неприпустимість вчинення злочинів або інших порушень громадського порядку.

Ухвала може бути оскарженою до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =
30.01.2018