н/п 1-кс/640/7539/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Слідчий слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 18.09.2017 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , у якому просив: накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме транспортний засіб «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування. Зберігання траснпортного засобу «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, доручити працівникам спеціального майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 15.09.2017 біля 14.00 на автошляху «Харків-Красноград-Перещепіно» на 25км.+800м., відбулось перекидання транспортного засобу «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , під управлінням невстановленого водія.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув на місці пригоди від отриманих травм, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями був госпіталізований до ХМКЛШМД ім. проф. Мещанінова.
Згідно картки реєстраційного обліку транспортних засобів, траснпортний засіб «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно паспорту громадянина Украаїни на імя ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 виданого Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_5 , з 02.07.2017, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
15.09.2017 у період часу з 16 год. 10 хв. до 20 год. 00 хв. слідчим проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого встановлено, що транспортний засіб «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , має сліди механічних пошкоджень, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: повна деформація кузова.
Слідчий вказав, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, транспортний засіб «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судово-автотехнічної експертизи (технічний стан) з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, крім вказаного, під час досудового розслідування може, виникнути необхідність у подальшому проведенні комплексної або комісійної судово-медичної та судово-автотехінчної експертизи, для з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Слідчий ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , в ході огляду місця події від 15.09.2017 вилучив транспортний засіб «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті транспортного засобу «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Слідчий зазначив, що враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водія чи власника транспортного засобу, які заінтересовані у результатах кримінального провадження як особи, які в подальшому можуть бути залучені як відповідачі по цій справі..
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлявся своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився. Згідно Рапорту слідчого, останній перебуває в лікарні в тяжкому стані.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.09.2017, автомобіль «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , відчуження, продаж та керування зазначеним автомобілем, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, із визначенням місця зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів м. Харкова, розташованого за адресою м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi-Pajero», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого автомобіля визначити територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1