Єдиний унікальний номер 725/3770/17
Номер провадження 1-кп/725/205/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2017 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР № 0000864 від 23.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у вище вказаному кримінальному провадженні.

30.08.2017 року між прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін. Наслідки укладення такої угоди прокурору та обвинуваченому зрозумілі.

Відповідно до умов вище вказаної угоди, ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої йому підозри та зобов`язується визнати свою винуватість під час судового провадження. Сторонами узгоджено міру покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна та звільнення від відбування покарання з випробуванням на три роки іспитового строку.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник угоду підтримали та просили її затвердити, призначивши ОСОБА_5 узгоджену міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробування на іспитовий строк - 3 роки.

Суд, заслухавши думку всіх присутніх в судовому засіданні учасників процесу, перевіривши умови угоди на відповідність КПК України, вважає, що в її затверджені слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1,2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може

мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а

в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК ( 2341-14 ). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед

співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

У відповідності до вимог ст. 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.
З укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди, вбачається, що при узгодженні міри покарання та підставами для застосування ст.ст. 69, 75 КК України було враховано сприяння засудженого у розкритті злочину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повне визнання вини, а також, те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування в ході досудового розслідування звернувся до КУ «Обласний наркологічний диспансер» та пройшов курс лікування від наркоманії, а також знайшов роботу.

Згідно вимог ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Разом з тим, в укладеній між сторонами угоді відсутні посилання на докази, які б підтверджували, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням трирічного іспитового строку, а підставами для застосування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком враховані ті ж обставини, що і для застосування ст. 69 КК України, при цьому обставиною, яка пом`якшує відповідальність відповідно до вимог ст. 66 КК України є лише сприяння розкриттю злочину, а інші дані лише характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, застосування ст. 69 КК України передбачає можливість призначення більш м`якого покарання за наявності декількох виняткових обставин справи та особи винного та ці виняткові обставини можуть стосуватись лише події злочину та особи обвинуваченого. Даних про наявність виняткових обставин, які стосуються події злочину умови угоди не містять.

Отже, відсутність належного обґрунтування підстав застосування вимог ст. 69 та ст. 75 КК України при призначенні узгодженого сторонами покарання унеможливлює затвердження вище вказаної угоди про визнання винуватості, оскільки узгоджена сторонами угоди міра покарання не відповідає загальними вимогам закону щодо призначення покарання та суперечить інтересам суспільства щодо виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

За таких обставин, вирішення питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та визначення міри покарання у разі доведеності вини в даному випадку можливе лише після з`ясування всіх обставин кримінального провадження в судовому засіданні.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України у разі відмови в затвердженні угоди судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.6 Інформаційного листа ВССУ № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», а також зі змісту статей 471, 472 КПК України, вбачається, що, якщо за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, відмовляє у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, повинен повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження; або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення. При цьому ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення чи визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Так, судом встановлено, що угоду про визнання винуватості було укладено між її сторонами під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

У відповідності до вимог п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому провадженні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 314,376,468,469,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 30 серпня 2017 року між прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000864 від 23.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .