Провадження №: 1-кп/752/601/18
У Х В А Л А
21.03.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

провівши в приміщенні суду в місті Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13.11.2017 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України.

В ході підготовчого судового засідання представник державного обвинувачення прокурор ОСОБА_5 зазначила, що дане кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просила призначити кримінальне провадження за даним обвинувальним актом до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про повернення даного обвинувального акту прокурору, посилаючись на невідповідність даного процесуального документу вимогам, встановленим ст. 290 КПК України, в тому числі у зв`язку із неконкретним пред`явленим обвинуваченням, що порушує право ОСОБА_11 та інших обвинувачених на захист, а також на те, що його підзахисний на даний час має процесуальний статус "обвинуваченого", а не "підозрюваного", як про те було зазначено прокурором у обвинувальному акті. Крім того, зазначив, що його підзахисний та інші обвинувачені згідно формулювання обвинувачення вчинили злочин, передбачений ст. 190 ч. 4 КК України, і в результаті таких їх дій потерпілому було завдано матеріальну шкоду, проте дії його підзахисного та обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, тобто як замах на вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_7 з підстав, викладених у ньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 також звернувся до суду із клопотанням про повернення даного обвинувального акту прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, посилаючись на ті ж самі підстави, що і адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , крім того, зазначив, що його підзахисний ОСОБА_12 взагалі не був знайомий з потерпілим і ця обставина унеможливлює його причетність до інкримінованого йому злочину.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали думки своїх захисників.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження та їх клопотання, суд надходить до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підозрюються у заволодінні чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах за наступних обставин.

Так, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, розробили злочинний план щодо заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , згідно якого обвинувачений ОСОБА_10 надасть йому завідомо неправдиві відомості про те, що за грошову винагороду в розмірі 33 000 000 гривень він вирішить його питання щодо проблем у Дніпропетровському Управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, які стосувались відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" податку на додану вартість, хоч реальної можливості вирішити таке питання у нього не було, обвинувачений ОСОБА_11 в свою чергу повинен був організовувати їх злочинну діяльність та вживати заходів щодо її конспірації, а обвинувачений ОСОБА_12 повинен був зібрати інформацію щодо відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" податку на додану вартість.

В подальшому в період часу з грудня 2016 року по січень 2017 року обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 чотири рази зустрічались з потерпілим ОСОБА_13 у селі Погреби Броварського району Київської області, поблизу готелю "Салют" в місті Києві, в селищі міського типу Козин Київської області, а також на вулиці Кіквідзе в місті Києві, та повідомляли йому подробиці вирішення ними відповідних питань у Дніпропетровському Управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, тобто вводили його в оману, а також умови, після виконання ОСОБА_13 яких ними будуть вирішені відповідні питання у Дніпропетровському Управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України. ОСОБА_12 в свою чергу виконував свою роль у їх злочинному плані щодо зібрання інформації про відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю ""Оптімус Плюс" податку на додану вартість.

В подальшому 14.02.2017 року у приміщенні Публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк", що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Антоновича, 127, обвинуваченого ОСОБА_10 було затримано працівниками поліції при його спробі незаконним шляхом заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , що спричинило йому шкоду у особливо великих розмірах, що у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Вказані дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах.

Згідно ст. 3 ч. 1 п. 13 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, згідно вимог ст. 110 ч. 4 КПК України є обвинувальний акт, який відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Згідно ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого їм обвинувачення, а лише вказівку на те, що вони саме підозрюються у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України.

Таким чином ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, прокурором у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, не висунуто.

Крім того, згідно викладеного у даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підозрюються у замаху на злочин за попередньою змовою між собою, однак у порушення вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України та ст. 6 п. 3 (а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, така кваліфікуюча ознака - вчинення злочину за попередньою змовою групою - у обвинувальному акті не зазначена, що дійсно порушує право обвинувачених на захист.

Крім того, дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кожного окремо, були кваліфіковані органом досудового розслідування як заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману у особливо великих розмірах і в обвинувальному акті зазначено, що ці ж їх дії, кожного окремо, кваліковані за ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, тобто на даний час вони підозрюються у вчиненні замаху на кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України, а тому суд надходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, - повернути прокурору Генеральної прокуратури України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3