Справа № 164/890/17
п/с 1-кп/164/63/2017
Категорія: 3
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 ,

представника потерпілої та

цивільного позивача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000059 від 23 лютого 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої, має на утриманні двоє малолітніх дітей, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, працюючої викладачем Маневицької дитячої музичної школи, раніше не судимої, запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_6 22 лютого 2017 року, біля 9 години 50 хвилин, в смт. Маневичі Волинської області, перебуваючи на подвір`ї поблизу квартири АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязнених відносин, умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 за наступних обставин.

22 лютого 2017 року, біля 9 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , з метою з`ясування питання щодо батьківства її онука, прийшла додому до ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_1 , та являється рідною сестрою її колишньої невістки ОСОБА_10 . В квартирі між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла суперечка, яка переросла у сварку, під час якої вони висловлювались образливими словами на адресу одна одної. Переконавшись, що конструктивної розмови між ними не буде, ОСОБА_8 , відповівши на чергові образливі слова ОСОБА_6 також образливими словами на адресу останньої, вийшла з квартири на вулицю. ОСОБА_6 , будучи розгніваною вищевказаними діями ОСОБА_8 , з метою умисного спричинення останній тілесних ушкоджень, взявши в руки віник, вибігла з ним з квартири на вулицю. Наздогнавши ОСОБА_8 на подвір?ї, ОСОБА_6 нанесла їй віником чотири удари в область волосистої частини голови та правої половини лоба, а коли ОСОБА_8 повернулась до неї - ще один удар віником в область голови, яку остання намагалася закрити руками, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців правої половини лоба, ділянки правого променево-зап`ясного суглобу і правої кисті, садна правої скроневої ділянки обличчя, І пальця лівої кисті і множинних дрібних саден правої кисті, які згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 19 від 16.03.2017 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, показавши, що 22.02.2017 року, біля 9 години 30 хвилин, до неї додому, що по АДРЕСА_1 , прийшла ОСОБА_8 . Вона попросила, щоб ОСОБА_6 поговорила по мобільному телефону з її сином ОСОБА_11 . Коли вона відмовилась, ОСОБА_8 почала її ображати, проклинати. ОСОБА_6 також почала висловлюватись на її адресу образливими словами. Під час сварки ОСОБА_8 їй повідомила, що її син ОСОБА_11 зробив експертизу, яка підтвердила, що він не являється батьком ОСОБА_12 сина її рідної сестри ОСОБА_10 , яка раніше перебувала з ним в шлюбі. Коли ОСОБА_8 на вимоги ОСОБА_6 залишити її квартиру вийшла з веранди на вулицю, вона хотіла закрити за нею вхідні двері, але ОСОБА_8 , перебуваючи на порозі, не давала їй це зробити. При цьому вони продовжували висловлюватись образливими словами одна на іншу. В якийсь момент сварки між ними, ОСОБА_8 , схопивши її за кофту, витягнула ОСОБА_6 на вулицю, де почала наносити їй удари віником по голові, а в подальшому, - схопивши руками за кофту, била її спиною та головою об стіну будинку. Коли ОСОБА_6 , яка не могла від неї вирватися, почала голосно кричати, ОСОБА_8 її відпустила, після чого пішла з її подвір?я. Про дану пригоду ОСОБА_6 повідомила у поліцію. Стверджує, що не вона ОСОБА_8 , а, навпаки, їй ОСОБА_8 спричинила тілесні ушкодження, з приводу яких ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в Маневицькій ЦРЛ. Будь-яких ударів ні віником, ні руками чи іншими предметами вона ОСОБА_8 не наносила. Вважає, що в її діях відсутній склад інкримінованого їй кримінального правопорушення. З цих підстав, в задоволенні заявленого ОСОБА_8 цивільного позову про відшкодування моральної шкоди просила відмовити за безпідставністю. Підтвердила, що на час вчинення кримінального правопорушення вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Проти застосування до неї амністії заперечує.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, її винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що 22.02.2017 року, біля 9 години 30 хвилин, вона пішла додому до ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_1 та являється рідною сестрою її колишньої невістки ОСОБА_10 . Від сина ОСОБА_11 їй стало відомо, що в нього є висновок експертизи, яка підтвердила, що він не являється батьком ОСОБА_12 сина ОСОБА_10 , з якою він раніше перебував у шлюбі та на якого сплачує, як батько, аліменти. Так як ОСОБА_10 перебувала в Польщі, ОСОБА_8 хотіла поговорити із ОСОБА_6 про те, як в подальшому захистити дитину та не поширювати дану інформацію. Перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 , вона попросила, щоб та поговорила з її сином по мобільному телефону. ОСОБА_6 це робити категорично відмовилась. Між ними виникла суперечка, яка переросла у сварку, під час якої вони одна на одну висловлювались образливими словами. ОСОБА_8 , переконавшись, що розмови між ними не буде, вийшла з квартири на вулицю. На подвір?ї її наздогнала ОСОБА_6 та почала наносити їй удари віником в область голови. ОСОБА_8 вдалося схопити рукою та в подальшому вирвати в неї з рук віник. Вони схопили одна одну за одяг. ОСОБА_8 притисла ОСОБА_6 до стіни будинку. На цьому сварка між ними закінчилась. Більше вони одна одній ударів ні руками, ні іншими предметами не наносили. Після цього, ОСОБА_8 пішла з подвір?я ОСОБА_6 . Про все, що з нею трапилось, вона в подальшому повідомила сестрі ОСОБА_13 та сину ОСОБА_11 . Так як ОСОБА_8 після даної пригоди себе погано почувала, 23.02.2017 року вона звернулась за медичною допомогою в Маневицьку ЦРЛ. Про притягнення ОСОБА_6 до передбаченої законом відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 звернулась із заявою до поліції. Стверджує, що тілесні ушкодження їй спричинила 22.02.2017 року саме обвинувачена ОСОБА_6 . Інші особи в цей день їй тілесних ушкоджень не спричиняли. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 підтримує у повному обсязі та просила його задовольнити.

Свідок ОСОБА_13 суду підтвердила, що 22.02.2017 року, біля 10 год., до неї на роботу прийшла сестра ОСОБА_8 . В неї на обличчі ОСОБА_13 побачила кров та подряпину. В ОСОБА_8 також була пошкоджена куртка. Вона їй повідомила, що її побила віником ОСОБА_6 , коли ОСОБА_8 зайшла до неї додому поговорити про внука, дізнавшись від сина ОСОБА_11 , що він не являється батьком ОСОБА_12 сина ОСОБА_10 , рідної сестри ОСОБА_6 , з якою він раніше перебував у шлюбі та на якого сплачує, як батько, аліменти. Коли ОСОБА_8 після сварки, що виникла у неї з ОСОБА_6 , вийшла з квартири на вулицю, остання її наздогнала і почала бити віником по голові. Так як ОСОБА_8 після даної пригоди себе погано почувала, 23.02.2017 року вона звернулась за медичною допомогою в Маневицьку ЦРЛ. Місце роботи ОСОБА_13 знаходиться приблизно за 100 м від місця проживання ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що 22.02.2017 року вранці йому стало відомо із висновку експерта, що він не являється батьком ОСОБА_12 сина ОСОБА_10 , з якою він раніше перебував у шлюбі та на якого сплачує, як батько, аліменти. Про це він відразу повідомив матері ОСОБА_8 . Вона попросила його, щоб він зачекав її вдома, а сама пішла додому до ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою ОСОБА_10 , так як остання перебувала в Польщі. ОСОБА_8 зателефонувала до ОСОБА_11 по мобільному телефону, коли перебувала в квартирі ОСОБА_6 , але остання говорити з ним категорично відмовилась, хоча ОСОБА_8 її неодноразово про це просила. ОСОБА_11 чув по телефону сварку, яка виникла між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також, що остання, коли ОСОБА_8 вийшла з квартири на подвір?я, почала її бити, як пізніше йому стало відомо зі слів матері, віником по голові. На обличчі у матері, коли вона прийшла додому, ОСОБА_11 бачив подряпину та почервоніння.

Свідок ОСОБА_14 суду підтвердив, що 22.02.2017 року вранці він особисто бачив та чув сваркуОСОБА_8 із ОСОБА_6 , яка мала місце на подвір?ї по АДРЕСА_3 . Що саме вони кричали одна на одну, він точно не чув, так як знаходився від них за приблизно 40-50 м. У когось з них в руках він бачив палку чи віник, але у кого саме, точно сказати не може, не звернув уваги. Він на них постійно не дивився, відволікався, так як переходив через дорогу. Чи наносили вони одна одній удари та куди саме, не звернув уваги.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив, що 22.02.2017 року вранці до нього зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила, що її побила ОСОБА_8 , прийшовши до неї додому. Коли він приїхав до неї, побачив у ОСОБА_6 на обличчі синець, кров біля вуха. Вона розповіла, що ОСОБА_8 на подвір?ї біля будинку її била головою об стіну. Про дану пригоду було повідомлено в поліцію. ОСОБА_6 в цей же день звернулась за медичною допомогою в поліклініку, а наступного дня в лікарню.

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердила, що зі слів її сестри ОСОБА_6 їй стало відомо про обставини сварки, яка мала місце між нею та ОСОБА_8 22.02.2017 року. ОСОБА_10 відвідала сестру в лікарні, приїхавши з Польщі, коли їй повідомили про дану пригоду. На обличчі у ОСОБА_6 вона бачила синець, на голові у неї була рана. Вона розповіла, що ОСОБА_8 на подвір?ї біля будинку її била головою об стіну. З сином ОСОБА_8 вона, ОСОБА_10 , перебувала у шлюбі, який за рішенням суду між ними було розірвано. Коли вона була за кордоном, до неї телефонував колишній чоловік ОСОБА_11 , погрожував судом, сказав, що йому відомо із висновку експерта, що він не являється батьком ОСОБА_12 її сина, на якого сплачує, як батько, аліменти.

Об`єктивність показань потерпілої та вказаних свідків підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 24-25), яким підтверджується, що під час проведення слідчої дії ОСОБА_8 підтвердила раніше дані показання про обставини спричинення 22.02.2017 року їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на подвір?ї біля будинку по АДРЕСА_3 , а також показала, як ОСОБА_6 їй наносила удари віником в область голови та як ОСОБА_8 захищалася від цих ударів; заявою ОСОБА_8 від 6.03.2017 року, протоколом огляду від 6.03.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 26-28), з яких встановлено, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто представлену ОСОБА_8 жіночу куртку, яка була на ній 22.02.2017 року та була пошкоджена під час суперечки з ОСОБА_6 , а також зафіксовано пошкодження на ній; заявою ОСОБА_6 від 16.03.2017 року, протоколом огляду від 16.03.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 31-33), якими підтверджується, що під час проведення слідчої дії було оглянуто представлену ОСОБА_6 жіночу кофту, яка була на ній 22.02.2017 року та була пошкоджена під час суперечки з ОСОБА_8 , а також зафіксовано пошкодження на ній; протоколом огляду від 8.03.2017 року (а.с. 36), з якого встановлено, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто представлені ОСОБА_6 відеофайли, на яких зафіксовано пояснення ОСОБА_8 про сварку із ОСОБА_6 та обставини спричинення тілесних ушкоджень; висновком судово-медичної експертизи № 11 від 28.02.2017 року (а.с. 40-41), яким підтверджується, що у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у виглядісинців правої половини лоба, ділянки правого променево-зап`ясного суглобу і правої кисті, садна правої скроневої ділянки обличчя, множинних дрібних саден правої кисті, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень;висновком додаткової судово-медичної експертизи № 19 від 16.03.2017 року (а.с. 43-44), з якого встановлено, що у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців правої половини лоба, ділянки правого променево-зап`ясного суглобу і правої кисті, садна правої скроневої ділянки обличчя, І пальця лівої кисті і множинних дрібних саден правої кисті, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, та могли утворитися у спосіб, показаний ОСОБА_8 13.03.2017 року в ході проведення слідчого експерименту за її участю; заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2017 року (а.с. 6), якою підтверджується, що 22.02.2017 року ОСОБА_6 їй спричинила тілесні ушкодження та висловлювалась на її адресу нецензурними словами.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_6 в тій частині, що 22.02.2017 року на подвір?ї, що по АДРЕСА_3 , вона будь-яких ударів ні віником, ні іншими предметами чи руками ОСОБА_8 не наносила та тілесних ушкоджень їй не спричиняла, оскільки вони спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , якими підтверджується, що під час сварки на подвір?ї, що по АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_8 удари вінником в область голови, спричинивши тілесні ушкодження, так і протоколом огляду від 8.03.2017 року, в ході якого було оглянуто представлені ОСОБА_6 відеофайли, на яких зафіксовано пояснення ОСОБА_8 про сварку із ОСОБА_6 та обставини спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2017 року, в ході якого ОСОБА_8 підтвердила раніше дані показання про обставини спричинення 22.02.2017 року їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на подвір?ї біля будинку по АДРЕСА_3 , а також показала, як ОСОБА_6 їй наносила удари віником в область голови та як ОСОБА_8 захищалася від цих ударів, а також висновком судово-медичної експертизи № 11 від 28.02.2017 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 19 від 16.03.2017 року, згідно яких виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитися у спосіб, показаний ОСОБА_8 13.03.2017 року в ході проведення слідчого експерименту за її участю, давність утворення цих тілесних ушкоджень відповідає терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи та потерпілою ОСОБА_8 . Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_16 .
Суд, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_8 про обставини спричинення їй 22.02.2017 року тілесних ушкоджень, вважає, що вони є логічними, послідовними, оскільки взаємно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі, а тому визнає їх правдивими.

Підстав для визнання висновку судово-медичної експертизи № 11 від 28.02.2017 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 19 від 16.03.2017 року, які відповідають вимогам ст. 102 КПК України, недопустимими доказами, судом не встановлено, а тому доводи захисника ОСОБА_7 в цій частині суд не бере до уваги. З вказаних висновків судово-медичної експертизи, додаткової судово-медичної експертизи, які досліджувались судом та правильність яких підтвердив в судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_16 , встановлено, що в них вказано про попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки спричинила ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, а саме: позитивну характеристику за місцем проживання, що вона має постійне місце роботи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, які викладені вище, її майновий стан, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій вона притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самою засудженою, так і іншими особами можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій вона притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 5000 гривень підлягає до часткового задоволення. Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченої ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях в зв`язку з спричиненням їй легких тілесних ушкоджень, погіршенні стану здоров?я через події, що мали місце 22.02.2017 року. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, обставини вчинення кримінального правопорушення, завдану ОСОБА_8 моральну шкоду суд оцінює в сумі 1000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 5000 гривень, вона підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Речові докази: жіночу куртку (а.с. 27-29) слід передати власнику ОСОБА_8 ; жіночу кофту (а.с. 32-34) слід передати власнику ОСОБА_6 ; оптичний диск DVD-R із відеофайлами (а.с. 36-38) слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 127-129, 369-371, 373-374, 395 КПК України, ст.ст. 23, 1166-1168, 1195 ЦК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1000 (одна тисяча) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази: жіночу куртку - передати власнику ОСОБА_8 ; жіночу кофту - передати власнику ОСОБА_6 ; оптичний диск DVD-R із відеофайлами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1