УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/303/18
Провадження № 1-м/486/1/2018
27 квітня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южноукраїнска Миколаївської області Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 засудженого за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації,
В С Т А Н О В И В:
До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
В обгрунтування клопотання Міністерства юстиції України зазначає, що 26.02.2018 року наказом Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року громадянина України ОСОБА_4 за ч.3 ст. 30 ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 9 років позбавлення волі з штрафом 50000 рублів. ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області». Останнє відоме місце проживання в Україні. Засуджений зобов`язався, що штраф за вироком у розмірі 50 000 руб. сплатить його матір.
Міністерство юстиції України просить суд: 1) визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року; 2) визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку; 3) вирішити питання про виконання додаткового покарання; 4) копію ухвали направити Міністерству юстиції України для повідомлення міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну; 5 ) розглянути клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання, був сповіщений своєчасно, належним чином. У самому клопотанні просив суд розглянути дане клопотання без його участі.
Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання та просила привести вирок Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року у відповідність із законодавством України. Просила за правилами передбаченими ч.4 ст. 610 КПК України вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, зарахувавши йому строк відбуття покарання час перебування під вартою з 22.05.2016 до 15.01.2017 з урахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України. Строк відбування покарання обчислювати з 16.01.2017 року. Додаткове покарання у вигляді штрафу визнати таким, що не підлягає виконанню.
Розглядав суд клопотання без участі засудженого ОСОБА_4 з урахуванням думки викладеної у його заявах.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що громадянин України ОСОБА_4 засуджений вироком Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року до 9 років позбавлення волі, з штрафом 50000 рублів ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, тобто за замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, що є також карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Ухвалою судової колегії у кримінальних справах апеляційного Ярославського обласного суду від 16.03.2017 року вирок Заволожського районного суду м. Ярославля від 16.01.201 року залишено без змін.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ ВК-2 м.Рибінска Ярославської області, кінець строку відбування покарання -21.05.2025 рік.
Згідно копії паспорта громадянина України, виданого Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області від 26.10.2006 р., останнє місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Засуджений ОСОБА_4 подав письмову заяву, в якій висловив бажання бути переданим для відбування покарання в Україні, тобто у країні свого громадянства.
Відповідно до ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р. та ч.2 ст. 610 КПК України , Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Відповідно до положень ч.1 ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є кримінальним правопорушенням згідно з законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність з законодавством України.
Суд враховує обов`язкову добровільну згоду з повним розумінням засудженим правових наслідків при вирішення питання про приведення вироку іноземного суду відносно нього відповідно до українського законодавства.
Ч.3 ст. 30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, згідно якого ОСОБА_4 засуджено вироком Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року, передбачено, що замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, карається позбавленням волі на строк від 15 до 20 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 20 років або без такого, і зі штрафом в розмірі до одного мільйону рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років, або без такого, або довічне позбавлення волі.
Вказані діяння ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним злочином і згідно із законодавством України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Частина 3 ст. 30 КК Російської Федерації відповідає ст. 15 КК УКраїни.
Разом з тим, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року "Про судову практику у справах про злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" , відповідно до якої злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Проаналізувавши фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визнати, що діяння останнього за законодавством України утворюють закінчений склад злочину і за вказаних фактичних обставин ч. 3 статті30 , частина 5 статті 228.1 КК РФ, за якими кваліфіковані діяння ОСОБА_4 , відповідають ч. 3 ст. 307 КК України незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. Санкція даної статті, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Суд виходить з того, що при визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_4 в Україну, слід враховувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.
Суд враховує, що покарання у державі виконання вироку не може бути більш тривалим або суворішим ніж покарання призначене у держав винесення вироку.
Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тобто призначене ОСОБА_4 покарання за вироком суду Російської Федерації знаходиться у межах санкції ч. 3 ст. 307 КК України, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 на території Російської Федерації.
На підставі викладеного, суд вважає за можливе застосовувати до засудженого ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особі державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст.11 Конвенції, при приведенні вирок Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
Згідно ч. 5 ст. 610 КПК України відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.
Оскільки за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, не передбачено таке покарання як штраф, тому додаткове покарання у вигляді штрафу в розмірі 50000 рублів, призначене останньому вироком Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року і яке є невиконаним, виконанню на території України не підлягає.
На підставі ст. 72 КК України, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 22.05.2016 року.
Згідно розпорядження вирок відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 16.03.2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання необхідно зарахувати термін його перебування під вартою з 22.05.2016 по 16.03.2017 року включно (день набрання вироком законної сили) в розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.
За вказаних обставин, беручи до уваги дотримання визначених статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року умов передачі ОСОБА_4 для відбування покарання в Україні, суд вважає, що відбування останнім покарання на території України відповідає вимогам статті 10 вищевказаної Конвенції, оскільки за своїм характером та тривалістю покарання не буде більш суворим, ніж покарання призначене в державі винесення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970р, ст.ст.6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р. , ст. 369-372, 602,603,606,609,610,614 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Заволожського районного суду м.Ярославля від 16.01.2017 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южноукраїнска Миколаївської області Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, та засуджено до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, зі штрафом 50 000 рублів привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южноукраїнска Миколаївської області Україна, при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за скоєний злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Южноукраїнска Миколаївської області Україна обрахувати з 16.01.2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VШ від 26 листопада 2015 року зарахувати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Южноукраїнска Миколаївської області Україна у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.05.2016 по 15.03.2017 року включно із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1