Справа № 739/1986/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/722/2017
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, зі слів працює за цивільно-правовою угодою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.01.2015 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст.185 КК України 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 801 грн. 90 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не враховано вимоги ст. 65, 75 КК України та рекомендації, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24.10.2003 року та «Про судову діяльність в умовах загострення в Україні криміногенної ситуації» № 9 від 30.09.1994 року. Зокрема те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів. Він раніше судимий за умисний злочин проти власності, який є тяжким, жодних висновків не зробив та знову вчинив нові тяжкі злочини проти власності, що свідчить про стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого і не бажання виправитися в майбутньому. Судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює. Крім того, у вироку не зазначено, в чому полягало активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, тому вказана обставина не повинна бути врахована як пом`якшуюча.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 17 жовтня 2015 року, близько 17 години 00 хвилин, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, а ОСОБА_6 повторно, через отвір, що утворився внаслідок виймання вікна особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження - проникли до приміщення розташованої по АДРЕСА_2 майстерні Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, звідки намагалися викрасти: свердлильний верстат 2М112, вартістю 5000 гривень 00 копійок, газовий пустий балон об`ємом 50 літрів вартістю 300 гривень 00 копійок та металобрухт у вигляді двох пустих кисневих балонів об`ємом 50 л. кожен, металевої труби довжиною 1,5 м., металевого прямокутника, металевої кувалди та сталевого бідона загальною вагою 135,30 кг., вартістю 01 гривня 50 копійок за 1 кілограм на суму 202 гривні 95 копійок, а всього на загальну суму 5502 гривні 95 копійок.

Однак, під час винесення зазначеного майна з приміщення майстерні на подвір`я Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, не вчинивши всіх дій, які вважали за потрібне для доведення злочину до кінця, будучи поміченими працівниками гімназії, ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

17 жовтня 2015 року, близько 17 години 00 хвилин, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, а ОСОБА_6 повторно, через отвір, що утворився внаслідок виймання вікна особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження - проникли до приміщення розташованої по АДРЕСА_2 майстерні Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, звідки винесли та сховали у цегляній трубі точильний верстат «ЭТШ-1».

Продовжуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, близько 19 години 00 хвилин, 17 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, повернулися на територію розташованого по АДРЕСА_2 подвір`я Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, де з цегляної труби вийняли схований ними там раніше точильний верстат марки «ЭТШ-1», вартістю 4000 гривень 00 копійок, винесли верстат «ЭТШ-1» з території вказаної гімназії та продали.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив призначити обвинуваченому більш суворе покарання, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам даного кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається та просив вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують. З часу вчинення ним інкримінованого злочину пройшло 2 роки, за вказаний період обвинувачений нових злочинів не скоював, працює за цивільно-правовою угодою, шкоду відшкодував, веде законослухняний спосіб життя, що свідчить про намагання виправитись. Крім того, під час судових дебатів у судовому засіданні суду 1 інстанції прокурор вважав за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України. За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Твердження прокурора про безпідставне визнання судом першої інстанції обставиною, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину та не зазначення мотивів її визнання, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, так як активне сприяння розкриттю злочину - це надання особою органу досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Вчинення вказаних дій обвинуваченим підтверджується матеріалами кримінального провадження та обвинувальним актом, в якому ця обставина зазначена як пом`якшуюча.

Що стосується доводів прокурора про тяжкість вчиненого діяння, то це саме по собі, відповідно до закону не є перешкодою для застосування положень ст. 75 КК України і є необґрунтованим.

Таким чином, безспірних правових підстав вважати призначений ОСОБА_6 захід примусу явно несправедливим унаслідок м`якості через неправильне застосування ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4