УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІКС» ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 150 000 00 002 10 на бездіяльність слідчого,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга директора ТОВ «ФК «ІКС» ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС ГСУ ДФС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 320 150 000 00 002 10 за ч. 3 ст. 212 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що 18.05.2017 Генеральною прокуратурою України проведений обшук за адресами м. Київ, бул. Русанівський, 1, та м. Київ, вул. Жилянська, 31, де здійснює свою діяльність ТОВ «ФК «ІКС». Під час вказаної слідчої дії вилучені грошові кошти та техніка товариства.

Директор ТОВ «ФК «ІКС» вважав вилучення вказаних вище коштів та техніки безпідставним, оскільки таке майно відношення до кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування, не має.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що на момент звернення зі скаргою слідчим питання про накладення арешту на вилучене не ініціювалося, заявник наполягав на незаконному утриманні такого майна органом досудового розслідування. Викладене, на його думку, дає підстави для задоволення скарги.

У судове засідання з розгляду скарги представник власника майна, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив.

Слідчий ГСУ ДФС України також до суду не з`явився, що згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, серед інших, зокрема, віднесені законність (ст. 9 КПК), змагальність (ст. 22 КПК) та диспозитивність ( ст. 26 КПК).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та КПК.

Так, у силу ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на бездіяльність слідчого, у тому числі щодо неповернення тимчасово вилученого майна, здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження засад змагальності та диспозитивності.

Диспозитивність визначена у ст. 26 КПК та передбачає, що сторони кримінальному провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Відповідно до ст. 22 КПК зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, доведення обставин, які вони вважають порушенням відповідних прав, передбаченими КПК засобами.

Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до ч.6 ст. 22 КПК зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду скарги.

Наведені процесуальні норми приводять до висновку про можливість забезпечити дотримання вищевказаних засад кримінального провадження лише за умови присутності особи, яка звернулася з скаргою, як ініціатора відповідного провадження.

Неприбуття заявника до суду унеможливило встановлення усіх обставин, які є необхідними для вирішення скарги по суті заявлених вимог.

На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що прийняття вказаного рішення утворює найбільш сприятливе для заявника становище, оскільки у такому випадку останній має право у визначеному законом порядку звернутись до слідчого судді з метою оскарження бездіяльності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІКС» ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС ГСУ ДФС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 320 150 000 00 002 10 за ч. 3 ст. 212 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1