Дата документу Справа № 333/1231/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1231/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/882/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 305 ч. 3, 311 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 -
адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 23 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який має середню технічну освіту, одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який працює поїзним електромеханіком ВПС «Криворізька пасажирська вагонна дільниця» ДП «Укрзалізниця», раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України, та йому призначено покарання:
-за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід до набрання вироком в законної сили залишений у вигляді домашнього арешту.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області, який має середньою освітою, не працевлаштований, інваліду 1-ї групи, який має на утриманні неповнолітнього сина 2010 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання:
-за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 306 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з реалізацією лікарських засобів строком на 2 роки;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з реалізацією лікарських засобів строком на 2 роки.
Запобіжний захід до набрання вирком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Перебуває під вартою з 4 жовтня 2014 року.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання з 4 жовтня 2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 4 жовтня 2014 року по день набрання вироком законної сили;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець і мешканець АДРЕСА_4 , який має вищу освіту, не працевлаштований, не одружений, який не має неповнолітніх дітей, раніше не судимий, -
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:
-за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;
-за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід до набрання вирком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Перебуває під вартою з 4 жовтня 2014 року.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання з 4 жовтня 2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 4 жовтня 2014 року по день набрання вироком законної сили;
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3148, 72 грн. за залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 визнано винуватими у вчинення ряду злочинів, пов`язаних з незаконним обігом прекурсорів за наступних обставин.

У період приблизно з кінця 2013 року по 04.10.2014 р. в м. Запоріжжя, ОСОБА_10 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою постійного, швидкого та незаконного збагачення, організував стійке об`єднання, до складу якого залучив свого безробітного близького друга ОСОБА_11 та електромеханіка поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва» ОСОБА_8 , після чого, у період з початку лютого 2014 року по 04.10.2014 р. у складі організованої та очоленої ним злочинної групи, систематично вчинював незаконне придбання, зберігання і перевезення з метою збуту, а також незаконний збут прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», невстановленим мешканцям м. Москва, Російської Федерації, на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , та його контрабанду через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», псевдоефедрин є прекурсором, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлено заходи контролю (список 1, Таблиця 4).
Так, наприкінці 2013 року ОСОБА_10 , маючи значний досвід злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів, і відповідних знайомих з числа мешканців м. Москва, Російської Федерації, які також займаються злочинною діяльністю пов`язаною з незаконним обігом прекурсору псевдоефедрину, та достовірно знаючи, що на території м. Москва Російської Федерації псевдоефедрин користується великим попитом серед наркозалежних осіб, а його ціна значно вища аніж в Україні, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого і незаконного особистого збагачення, розробив злочинний план, направлений на незаконний збут прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», по 60мг. у кожній таблетці, шляхом його контрабанди з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Контрабанду вказаного прекурсору, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», повинні були безпосередньо здійснювати провідники пасажирських поїздів, що прямували через м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації, за грошову винагороду, на адресу невстановлених слідством осіб на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , за попередньо узгодженою з останніми ціною 37 доларів США за кожну пачку вказаних таблеток (по 20 таблеток у пачці), кошти за які, після їх безпосереднього отримання, зазначені покупці повинні були надсилати ОСОБА_10 шляхом міжнародних валютних переказів через платіжні системи «Unistream», « ОСОБА_17 » і «Western Union».
Втілюючи свій злочинний план. ОСОБА_10 , підшукав мешканця смт Балабине Запорізького району Запорізької області ОСОБА_18 , який здійснював незаконний збут потрібних ОСОБА_10 таблеток лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, і домовився з ним щодо систематичного незаконного придбання указаних таблеток у розстрочку за ціною 26 доларів США за кожну пачку (по 20 таблеток у пачці), партіями по 1000 пачок (2000 блістерів, по 10 таблеток у блістері, всього 20 000 таблеток), не повідомляючи його про свій злочинний намір, направлений на їх подальший незаконний збут до м. Москва, Російської Федерації, шляхом контрабанди через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, направленого на систематичний незаконний збут прекурсору псевдоефедрину до м. Москва, Російської Федерації, шляхом його контрабанди, а також з метою конспірації своєї злочинної діяльності, ОСОБА_10 , достовірно знаючи про скрутне матеріальне становище своєї давньої знайомої мешканки м. Запоріжжя ОСОБА_19 , з якою мав дружні стосунки, найняв її відлущувати з блістерів зазначені таблетки лікарського засобу «Ефіна», розфасовувати їх у поліетиленові пакети по 1000 таблеток у кожний та зберігати за місцем її проживання, за адресою: АДРЕСА_5 , а також, спеціально упаковувати за грошову винагороду у розмірі 800 грн. за кожну відлущену і розфасовану нею партію із 20 000 зазначених таблеток (1000 пачок). При цьому, ОСОБА_19 не була обізнана щодо злочинних намірів ОСОБА_10 та дійсного призначення зазначених таблеток із прекурсором псевдоефедрином, фактично підготовлених нею для подальшого незаконного збуту шляхом контрабанди до м. Москва Російської Федерації, з приховуванням від митного контрою.
В той же час, приблизно наприкінці 2013 року, ОСОБА_10 , будучи інвалідом 1-ї групи та усвідомлюючи, що у зв`язку з цим не в змозі самостійно реалізувати розроблений ним злочинний план та систематично займатися таким видом злочинної діяльності, оскільки вона потребує значних зусиль та часу, запропонував своєму близькому другу, мешканцю м. Запоріжжя ОСОБА_11 , з яким вже понад 30 років підтримує тісні дружні стосунки, достовірно знаючи, що останні кілька років він не має офіційних і законних джерел доходів, спільно здійснювати тривалу злочинну діяльність під безпосереднім керівництвом ОСОБА_10 , направлену на систематичний незаконний збут прекурсору псевдоефедрину, що мітиться у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», до м. Москва Російської Федерації шляхом їх контрабанди через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, яку безпосередньо повинні були вчинювати провідники пасажирських поїздів, що прямують через м. Запоріжжя до м. Москва, Російської Федерації, запропонувавши при цьому ОСОБА_11 грошову винагороду у розмірі 1 долара США за кожну збуту таким способом пачку (20 таблеток) вказаного лікарського засобу, на що останній погодився.
Отримавши від ОСОБА_11 згоду на здійснення спільної злочинної діяльності, ОСОБА_10 , розуміючи, що для організації сталого каналу незаконного збуту прекурсору псевдоефедрину зазначеним покупцям, їм вкрай необхідно було організувати надійний, швидкий і конспіративний канал їх доставки з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації та безпосередньої передачі там покупцям, що можливо було здійснити лише шляхом незаконного переміщення даного прекурсору через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, надав ОСОБА_11 номери мобільних телефонів невстановленого слідством провідника пасажирського поїзду №098 сполученням «Керч Москва» на ім`я ОСОБА_20 , який раніше вже здійснював для ОСОБА_10 контрабанду вказаних таблеток з прекурсором псевдоефедрином до Російської Федерації за грошову винагороду, а також вказівку підшукати ще кількох провідників пасажирських поїздів, які б систематично і безперешкодно здійснювали разом з ними незаконний збут прекурсору псевдоефедрину шляхом його контрабанди до м. Москва Російської Федерації, за відповідну грошову винагороду.
На початку лютого 2014 року ОСОБА_11 , знаходячись на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, площа Привокзальна, 1, та діючи на виконання вказівки ОСОБА_10 , підшукав електромеханіка пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг Москва» ОСОБА_8 , якому запропонував систематично здійснювати незаконний збут і контрабанду таблеток лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації, з приховуванням від митного контролю, за відповідну грошову винагороду, на що останній, достовірно розуміючи протиправність такої діяльності та керуючись корисливими мотивами, надав свою згоду.
В подальшому, протягом лютого-березня 2014 року ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру і виконуючи роль організатора, узгодив зі всіма членами організованої і очоленої ним злочинної групи, до складу якої увійшли ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , план спільної злочинної діяльності, направленої на систематичний незаконний збут прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», шляхом здійснення їх контрабанди з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації, на адресу невстановлених слідством осіб на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , розподілив між ними ролі та функції, а також, обумовив способи зв`язку і конспірації, з метою унеможливлення виявлення правоохоронними органами їх спільної злочинної діяльності та її тривалого здійснення.
Так, відповідно спільного злочинного плану, узгодженого всіма членами групи, та розподілу ролей у ньому, ОСОБА_10 , відвів собі роль «організатора» та визначив функції безпосереднього керівника, у зв`язку з чим здійснював загальне керівництво спільною злочинною діяльністю організованої ним групи; придбавав у ОСОБА_18 таблетки лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин; незаконно зберігав їх і перевозив містом на власному автомобілі марки «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_1 до ОСОБА_19 за місцем її проживання для відлущення з блістерів, розфасовки і упаковки в залежності від способу їх безпосередньої передачі провідниками покупцям, а також їх зберігання, за що із власних коштів надавав їй грошову винагороду у розмірі 800 грн. за кожну відлущену, розфасовану і упаковану партію вказаних таблеток із 1000 упаковок (2000 блістерів, всього 20 000 таблеток), не повідомляючи її щодо їх призначення; обумовлював з невстановленими слідством покупцями з м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , ціну вказаних таблеток із прекурсором псевдоефедрином, їх кількість, заплановану для чергового збуту та контрабанди, а також дату ОСОБА_21 , спосіб їх контрабанди та безпосередньої передачі покупцям, строки і способи оплати; надавав ОСОБА_19 вказівки щодо підготовки нею необхідної кількості таблеток із псевдоефедрином і способів їх упаковки, після чого забирав у неї пакунки із зазначеними таблетками, підготовленими для подальшої контрабанди, перевозив містом на своєму автомобілі та надавав ОСОБА_11 для їх подальшого незаконного зберігання і перевезення на залізничний вокзал «Запоріжжя-1» і передачі там ОСОБА_8 та провіднику пасажирського поїзду №098 сполученням «Керч - Москва» на ім`я ОСОБА_20 , для безпосереднього здійснення ними контрабанди вказаного прекурсору до Російської Федерації з приховуванням від митного контролю; особисто домовлявся з ОСОБА_8 та зазначеним провідником на ім`я ОСОБА_20 , щодо безпосереднього здійснення ними контрабанди вказаних таблеток із прекурсором псевдоефедрином з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації з приховуванням від митного контролю, та їх передачі невстановленим слідством особам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 ; організовував в Олександрівському відділенні ПАТ «ВТБ Банк» в м. Запоріжжя і відділенні №20 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в м. Запоріжжя, отримання коштів, які надходили міжнародними валютними переказами з м. Москва Російської Федерації від зазначених покупців на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , а також на його ім`я і на ім`я його дружини - ОСОБА_22 , в якості оплати за незаконний збут і контрабанду прекурсору псевдоефедрину, після чого розподіляв їх між членами організованої ним злочинної групи, відповідно спільного злочинного плану.
ОСОБА_11 , у свою чергу, у спільному злочинному плані було відведено роль «пособника» у вчиненні контрабанди прекурсору псевдоефедрину, та роль «співвиконавця» у вчиненні його незаконного зберігання і перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту до м. Москва Російської Федерації, у зв`язку з чим, ОСОБА_11 , виконуючи свої функції, покладені на нього ОСОБА_10 , підшукував ОСОБА_8 , який разом з ними здійснював незаконний збут прекурсору псевдоефедрину шляхом його безпосереднього переміщення з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації , через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, де передавав невстановленим слідством особам на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 ; домовлявся з ОСОБА_8 щодо здійснення ним контрабанди прекурсору псевдоефедрину у визначену ОСОБА_10 дату; отримував від ОСОБА_10 прекурсор псевдоефедрин, що міститься у таблетках лікарського засобу «Ефіна», який незаконного зберігав за місцем своєї реєстрації і фактичного проживання, у власній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , а також перевозив містом, зберігаючи при собі, після чого в обумовлені час і місці на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» віддавав ОСОБА_8 ; за вказівкою ОСОБА_10 у визначений останнім час отримував в Олександрівському відділенні ПАТ «ВТБ Банк» в м. Запоріжжя і відділенні №20 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в м. Запоріжжя, кошти, які надходили на його ім`я з м. Москва Російської Федерації шляхом міжнародних валютних переказів через платіжні системи «Unistream», «Золотая Корона» і «Western Union», від зазначених покупців псевдоефедрину в якості оплати за його незаконний збут, шляхом контрабанди, які віддав ОСОБА_10 ; отримував від ОСОБА_10 свою частку від спільного злочинного прибутку у розмірі 1 долара США за кожну пачку (20 таблеток) лікарського засобу «Ефіна», що містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, незаконно збуту до м. Москва Російської Федерації , шляхом контрабанди, частину з яких, у розмірі близько 100 доларів США передавав ОСОБА_8 в якості його частки від спільного злочинного прибутку.
ОСОБА_8 , як члену організованої ОСОБА_10 злочинної групи, було відведено роль «виконавця» контрабанди прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», шляхом його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та його незаконного збуту на території Російської Федерації, шляхом безпосередньої передачі невстановленим особам на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . У зв`язки з цим, ОСОБА_8 , виконуючи покладені на нього ОСОБА_10 особливо важливі функції у спільному злочинному плані, домовлявся з останнім та з ОСОБА_11 щодо здійснення контрабанди наступної партії прекурсору псевдоефедрину з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації , під час свого чергового рейсу у складі пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва» в якості поїзного електромеханіка; в обумовлений з ними час і місці на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» отримував від ОСОБА_11 пакунки з таблетками, що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, та кошти у розмірі близько 1000 грн., більш менш, в залежності від кількості вказаних таблеток, надані ОСОБА_10 ; приховував зазначені пакунки з таблетками від митного контролю, після чого безпосередньо переміщував вказаний прекурсор через митний кордон України з приховуванням від митного контролю способами і засобами, що утруднюють виявлення; знаходячись вже на території Російської Федерації телефоном домовлявся із покупцями даного прекурсору про час, місце і спосіб його отримання, після чого передавав їм таблетки із псевдоефедрином або по прибуттю поїзду до м. Москва Російської Федерації безпосередньо на Курському вокзалі, або шляхом викидання цих пакунків з таблетками у вікно вагону у точно обумовленому з покупцями місці біля залізничних станцій «Щєрбінка» та «Покровська», розташованих у Підмосков`ї, про що телефоном доповідав ОСОБА_10 ; за контрабанду і незаконний збут кожної партії прекурсору псевдоефедрину, отримував свою частку від спільного злочинного прибутку у розмірі від 1000 грн. до 100 доларів США, які йому на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» передавав ОСОБА_23 разом із зазначеними таблетками, а інколи отримував безпосередньо від ОСОБА_10 ще по 500 грн. за бездоганно виконані функції у спільному злочинному плані, шляхом переказу цих коштів на його особисту банківську карту № НОМЕР_2 відкриту у ПАТ «ПРИВАТБАНК».
Таким чином, у період з кінця 2013 року по березень 2014 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_8 зорганізувалися у стійке об`єднання організовану групу, для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу прекурсору псевдоефедрину та його контрабанди, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», були об`єднані єдиним злочинним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи. Після цього, у період з березня 2014 року по 04.10.2014, організована і очолена ОСОБА_10 злочинна група, завдяки чіткому виконанню всіма її членами своїх функцій, обумовлених спільним злочинним планом, та дотримуючись встановлених правил поведінки і методів конспірації, під безпосереднім керівництвом ОСОБА_10 безперешкодно вчинювала злочини, пов`язані із незаконним обігом прекурсору псевдоефедрину та його контрабанду.
Так, 29.08.2014, приблизно о 9 год., в м. Запоріжжя по вул. Дзержинського, біля будівлі КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», розташованої по проспекту Леніна, 70, ОСОБА_10 діючи умисно та реалізуючи спільний з ОСОБА_11 і ОСОБА_8 злочинний план, направлений на незаконний збут і контрабанду прекурсору псевдоефедрину до м. Москва Російської Федерації, незаконно придбав у ОСОБА_18 1000 пачок (20 000 таблеток) лікарського засобу «Ефіна», що містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, кошти за які у розмірі 26 000 доларів США, відповідно досягнутої раніше домовленості, повинен був віддавати ОСОБА_18 протягом вересня 2014 року по мірі їх незаконного збуту мешканцям м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .
Отримавши від ОСОБА_24 зазначені таблетки з прекурсором, ОСОБА_10 , продовжуючи виконувати покладені на себе функції у спільному плані, і діючи по заздалегідь напрацьованій схемі, незаконно зберігав придбані таблетки з прекурсором до 31.08.2014, коли близько 11 год. незаконно перевіз їх на власному автомобілі марки «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_1 до ОСОБА_19 за місцем її реєстрації і фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , та надав їй вказівку відлущити ці таблетки з блістерів, розфасувати їх у поліетиленові пакети по 1000 таблеток у кожний і зберігати у зазначеному будинку з метою подальшого збуту до м. Москва Російської Федерації, шляхом вчинення їх контрабанди, та одразу ж надав їй обумовлену грошову винагороду у розмірі 800 грн.
Протягом кількох наступних днів, ОСОБА_19 , знаходячись у власному будинку, за вказаною адресою, відлущила з блістерів зазначені 20000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», отримані нею 31.08.2014 від ОСОБА_10 , розфасувала їх у прозорі поліетиленові пакети по 1000 таблеток у кожний, та поклала у шафу, де разом з кількома тисячами таких самих відлущених і розфасованих таблеток лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, зберігала для ОСОБА_10 протягом вересня 2014 року.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану та виконуючи свої функції, 11.09.2014 ОСОБА_10 телефоном домовився із мешканцями м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , щодо незаконного збуту їм прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», придбаних у ОСОБА_18 , у кількості 350 пачок (7000 таблеток), які містять у своєму складі більше ніж 6г. псевдоефедрину, що відповідно до Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром, і які 12.09.2014 ОСОБА_8 , за попередньо досягнутою між членами злочинної групи домовленістю, повинен був отримати на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» від ОСОБА_11 , після чого перемістити через митний кордон України до м. Москва Російської Федерації з приховуванням від митного контролю, де безпосередньо передати зазначеним покупцям.
Так, відповідно досягнутої ОСОБА_10 із зазначеними покупцями псевдоефедрину злочинної домовленості, 50 пачок (1000 таблеток) вказаного лікарського засобу із псевдоефедрином призначалися до збуту невстановленим особам на ім`я ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а 300 пачок (6000 таблеток) особі на ім`я ОСОБА_14 , за раніше обумовленою ціною 37 доларів США за кожну пачку (20 таблеток), тобто всього на загальну суму 12 950 доларів США, які останні за досягнутою 11.09.2014 з ОСОБА_10 домовленістю, повинні були оплатити йому одразу після отримання їх від ОСОБА_8 , шляхом міжнародних валютних переказів на його ім`я, а також на ім`я ОСОБА_11 і ОСОБА_19 .
Наступного дня, 12.09.2014 приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_10 знаходячись у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , втілюючи спільний злочинний план, узгоджений зі всіма членами групи, направлений на одержання незаконного прибутку, отримав від ОСОБА_19 . 7000 вже відлущених і розфасованих нею таблеток лікарського засобу «Ефіна», які вона попередньо за вказівкою ОСОБА_10 підготувала і упакувала для подальшої контрабанди до м. Москва Російської Федерації.
Через декілька годин, у цій же квартирі, ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний план, надав зазначені таблетки із псевдоефедрином ОСОБА_11 , які весь цей час незаконного зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, та вказівку того ж дня передати їх ОСОБА_8 на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1», по прибуттю пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва», електромеханіком якого працював останній, для їх подальшої контрабанди ним до м. Москва Російської Федерації та безпосередньої передачі покупцям на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , за що одразу ж надав ОСОБА_11 його долю у розмірі 350 доларів США. Із отриманих від ОСОБА_10 коштів, ОСОБА_11 , відповідно досягнутої між всіма членами злочинної групи домовленості та враховуючи кількість таблеток із псевдоефедрином, повинен був надати ОСОБА_8 , 100 доларів США за подальшу контрабанду вказаних таблеток з прекурсором з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації і безпосередню передачу там покупцям.
Виконуючи вказівки ОСОБА_10 та діючи з метою реалізації їх спільного злочинного плану, доведеного всім членам їх організованої злочинної групи, того ж дня приблизно о 16 год. ОСОБА_11 , незаконно перевіз, зберігаючи при собі, отримані від ОСОБА_10 7000 таблеток лікарського засолу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, із зазначеної квартири на залізничний вокзал «Запоріжжя-1», розташований за адресою: м. Запоріжжя, площа Привокзальна, 1, де приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись на пероні біля пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва», діючи умисно та виконуючи свою роль, передав ОСОБА_8 зазначені таблетки, що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин у розмірі більше ніж 6 г., що відповідно до Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром, з метою їх подальшої контрабанди останнім до м. Москва Російської Федерації з приховуванням від митного контролю та безпосередньої передачі невстановленим слідством особам на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також його частку від спільного злочинного прибутку у розмірі 100 доларів США, отриманих від ОСОБА_10 .
Того ж дня, близько 23 год. ОСОБА_8 , діючи умисно та виконуючи свою роль у спільному з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 злочинному плані, незаконно перемістив отримані від останнього таблетки лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин в особливо великих розмірах, через митний кордон України до м. Москва Російської Федерації , з приховуванням від митного контролю способами та засобами, що утруднювали їх виявлення, приховавши у сміттєвому баку одного із пасажирських вагонів.
Слідуючи по території Московської області, Російської Федерації, 13.09.2014 ОСОБА_8 , виконуючи свої функції та вказівки організатора і керівника їх злочинної групи ОСОБА_10 , телефоном домовився із покупцями вказаних таблеток щодо способу, місця і часу передачі їм вказаних таблеток із прекурсором псевдоефедрином, після чого, проїжджаючи одну із зазначених залізничних станцій Підмосков`я, в обумовленому з покупцем місці, ОСОБА_8 виконуючи свої функції та вказівку ОСОБА_10 , викинув у вікно вагону один пакетик, що містив 1000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», а решту їх віддав іншому покупцю по прибуттю до м. Москва Російської Федерації , безпосередньо на залізничному вокзалі «Курський», про що доповів ОСОБА_10 .
В подальшому, у період часу з 12.09.2014 по 30.09.2014 включно, ОСОБА_10 , виконуючи свою роль керівника організованої ним же злочинної групи та продовжуючи реалізацію їх спільного злочинного плану, організував за допомогою працівників Олександрівського відділення ПАТ «ВТБ Банк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 153, отримання коштів у даному відділенні банку, у розмірі 19 900 доларів США (260 409,29грн. у гривневому еквіваленті на момент отримання) готівкою, які, згідно досягнутої з покупцями злочинної домовленості, систематично надходили з м. Москва Російської Федерації шляхом міжнародних валютних переказів платіжною системою «Unistream» на його ім`я, а також на ім`я ОСОБА_11 і ОСОБА_19 , 12 950 доларів США з яких, призначалися в якості оплати за незаконний збут мешканцям м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і Рустам вказаних 7000 таблеток (350 пачок) лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин в особливо великих розмірах, вчинений організованою ним злочинною групою 12.09.2014, шляхом їх контрабанди з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації .
Решта отриманих у цей період часу ОСОБА_10 коштів у розмірі 6950 доларів США була оплатою за незаконний збут вказаним покупцям попередньої партії прекурсору псевдоефедрину в особливо великих розмірах, що містився у 7000 тисячах аналогічних таблеток лікарського засобу «Ефіна», переміщених ОСОБА_8 з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації , через митний кордон України з приховуванням від митного контролю 31.08.2014 під час свого попереднього рейсу в якості поїзного електромеханіка пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг-Москва», у складі їх злочинної групи.
Частину вказаних коштів у розмірі 9000 доларів США, отриманих за незаконний збут і контрабанду до м. Москва Російської Федерації прекурсору псевдоефедрину в особливо великих розмірах, що містився у складі 7000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», ОСОБА_10 , діючи умисно і виконуючи покладені на себе функції організатора і керівника їх злочинної групи, використав з метою продовження їх злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом прекурсору псевдоефедрину, віддавши їх ОСОБА_18 19.09.2014 приблизно о 17год. 20хв. в м. Запоріжжя по вул. Дзержинського, біля будівлі КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», розташованої по проспекту Леніна, 70, у розмірі 4000 доларів США і 25.09.2014 приблизно о 16 год. 40хв. на тому ж місці у розмірі 5000 доларів США, а саме, з метою отримання від останнього наступної партії зазначених таблеток з прекурсором псевдоефедрином та їх подальшого незаконного збуту до м. Москва Російської Федерації, шляхом контрабанди, про що іншим членам групи достовірно не було відомо.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою конспірації та уникнення від викриття правоохоронними органами, 25.09.2014 приблизно о 16 год. ОСОБА_10 , знаходячись у ОСОБА_19 вдома, за вказаною адресою, забрав у неї всі таблетки лікарського засобу «Ефіна» у кількості 17 173 таблетки, що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, незаконного придбані ним у ОСОБА_18 , які ОСОБА_19 за вказівкою ОСОБА_10 , відлущила із блістерів, розфасувала у поліетиленові пакети по 1000 таблеток у кожний і зберігала у себе в шафі, та незаконно перевіз їх на власному автомобілі марки «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_1 , до своєї названої доньки ОСОБА_25 за місцем її фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_6 , де залишив на зберігання.
Крім того, 30.09.2014 ОСОБА_10 надав ОСОБА_25 всі номери мобільних телефонів покупців псевдоефедрину з м. Москва Російської Федерації , на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також провідників пасажирського поїзду №098 сполученням «Керч-Москва» на ім`я ОСОБА_26 і ОСОБА_20 і електромеханіка пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва» ОСОБА_8 , з метою їх збереження і унеможливлення втрати контакту із зазначеними особами, з якими безпосередньо пов`язана вся злочинна діяльність організованої ним групи.
В той же час, 30.09.2014 ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що у наступний рейс ОСОБА_8 їде 03.10.2014, та бажаючи додатково заробити, відхилився від їх спільного злочинного плану, та діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , телефоном домовився із провідником вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва» на ім`я ОСОБА_20 , щодо здійснення останнім наступного дня, тобто 01.10.2014, за попередньою змовою з ним і ОСОБА_11 , контрабанди прекурсору псевдоефедрину, що міститься у складі таблеток лікарського засобу «Ефіна», з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації за відповідну грошову винагороду.
Домовившись із зазначеним провідником, ОСОБА_10 , виконуючи свої функції у спільному з лише з ОСОБА_11 злочинному плані, того ж дня телефоном домовився із тими самими покупцями з м. Москва Російської Федерації , щодо незаконного збуту їм 4000 таблеток (200 пачок) лікарського засобу «Ефіна», що містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, 2000 таблеток (100 пачок) з яких призначалися до збуту безпосередньо невстановленим особам на ім`я ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а інші 200 таблеток (100 пачок) особі на ім`я ОСОБА_14 , за раніше обумовленою ціною 37 доларів США за кожну пачку (20 таблеток), тобто всього на загальну суму 7400 доларів США, які останні за досягнутою раніше з ОСОБА_10 домовленістю, повинні були як завжди оплатити йому після безпосереднього їх отримання 02.10.2014 від провідника вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва» на ім`я ОСОБА_20 , шляхом міжнародних валютних переказів на ім`я ОСОБА_10 і ОСОБА_19 .
Вранці 01.10.2014 близько 10 год. ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, у складі організованої ним злочинної групи, забрав у ОСОБА_25 всі таблетки лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, залишені їй на зберігання 25.09.2014, після чого, незаконного перевіз їх до ОСОБА_11 на власному автомобілі марки «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_1 за місцем його реєстрації і фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де у дворі вказаного будинку близько 11 год. того ж дня передав йому всі 17 173 таблетки із псевдоефедрином, для незаконного зберігання останнім у своїй квартирі за вказаною адресою з метою подальшого незаконного збуту 01.10.2014 за попередньою змовою з невстановленим провідником вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва» на ім`я ОСОБА_20 , та 03.10.2014 у складі організованої злочинної групи, відповідно до вже погодженого з ОСОБА_8 злочинного плану, шляхом їх контрабанди до м. Москва Російської Федерації .
Крім того, близько 16 год. 20хв. того ж дня, ОСОБА_10 , знаходячись біля зазначеного будинку, де проживає ОСОБА_11 , відповідно до раніше обумовленого та погодженого спільного злочинного плану, передав останньому кошти у розмірі 200 доларів США, в якості оплати його долі за майбутній незаконний збут шляхом контрабанди 01.10.2014 зазначених 4000 таблеток (200 пачок) лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, до м. Москва Російської Федерації , близько 1000 грн. з яких ОСОБА_11 , відповідно до розподілу коштів, повинен був того ж дня надати зазначеному невстановленому слідством провіднику вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва» на ім`я ОСОБА_20 , в якості грошової винагороди за їх контрабанду.
В той же день, ОСОБА_10 , продовжуючи діяти у складі організованої ним злочинної групи та виконуючи свою роль у їх спільному плані, телефоном детально обумовив з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та невстановленим слідством покупцем псевдоефедрину з м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , їх подальші спільні злочинні дії, направлені на незаконний збут останньому ще 6000 таблеток (300 пачок) лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, у розмірі більше ніж 6г., що відповідно до Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром, шляхом їх контрабанди 03.10.2014 з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації , кошти за які вказаний покупець за домовленістю із ОСОБА_10 почав перераховувати йому міжнародними валютними переказами наперед, тобто починаючи із 01.10.2014, як завжди, на ім`я ОСОБА_19 та безпосередньо ОСОБА_10 через платіжну систему «Unistream».
У подальшому, 01.10.2014 ОСОБА_11 діючи умисно, по заздалегідь обумовленому лише з ОСОБА_10 злочинному плану, підготував 4000 таблеток (200 пачок) лікарського засобу «Ефіна», які містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, у розмірі більше ніж 6г., що відповідно до Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром, наданих йому того ж дня ОСОБА_10 , та близько 20 год. 30хв., незаконно перевіз їх, зберігаючи при собі, зі своєї квартири, розташованої за вказаною адресою, на залізничний вокзал «Запоріжжя-1», де в той же час, знаходячись на пероні біля вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва», діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та на виконання вказівки останнього, передав зазначені таблетки із псевдоефедрином невстановленому слідством провіднику зазначеного поїзду на ім`я ОСОБА_20 , з метою їх подальшої контрабанди до м. Москва Російської Федерації з приховуванням від митного контролю, що останній і зробив за грошову винагороду у розмірі близько 1000 грн., отриману також від ОСОБА_11 разом із зазначеними таблетками.
Наступного дня, 02.10.2014 приблизно о 14 год. 45 хв. та о 15 год. 40 хв., ОСОБА_10 , продовжуючи виконання спільного лише з ОСОБА_11 злочинного плану, телефоном отримав від зазначеного невстановленого провідника вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Москва» на ім`я ОСОБА_20 , підтвердження успішного здійснення ним контрабанди зазначених 4000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», які містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин в особливо великих розмірах, до м. Москва Російської Федерації та їх безпосередньої передачі у зазначений час покупцям на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , про що ОСОБА_10 , у свою чергу, того ж дня телефоном повідомив свого спільника ОСОБА_11 .
При цьому, у період з 01.10.2014 по 03.10.2014 включно, ОСОБА_10 , продовжуючи виконувати відведену собі роль організатора і керівника їх злочинної групи та покладені на себе функції, знову організував за допомогою працівників Олександрівського відділення ПАТ «ВТБ Банк», отримання коштів у даному відділенні банку, у розмірі 3710 доларів США (48 039,73грн. у гривневому еквіваленті на момент отримання) готівкою, які, згідно досягнутої раніше із зазначеними покупцями псевдоефедрину з м. Москва Російської Федерації на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 злочинної домовленості, систематично надходили від них у цей період часу з м. Москва Російської Федерації шляхом міжнародних валютних переказів платіжною системою «Unistream» безпосередньо на ім`я ОСОБА_10 і ОСОБА_19 , в якості оплати за незаконний збут і контрабанду вказаних 4000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин в особливо великих розмірах, вчинені ОСОБА_10 01.10.2014 за попередньою змовою з ОСОБА_11 і невстановленим слідством провідником вагону №3 пасажирського поїзду №40 сполученням «Сімферополь-Київ-Москва» на ім`я ОСОБА_20 .
Частина коштів, отриманих ОСОБА_10 у цей період часу, також призначалася як передоплата наступної партії вказаних таблеток із псевдоефедрином у розмірі 6000 таблеток (300 пачок), запланованої ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_8 до незаконного збуту зазначеному покупцю на ім`я ОСОБА_14 на 03.10.2014, яку того ж дня, відповідно домовленості досягнутої між всіма членами їх організованої злочинної групи, ОСОБА_8 безпосередньо повинен був перемістити з м. Запоріжжя до м. Москва Російської Федерації , через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, способами та засобами, що утруднюють виявлення, під час свого чергового рейсу в якості поїзного електромеханіка пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг-Москва» та передати вказаному покупцю.
Отримавши в Олександрівському відділенні ПАТ «ВТБ Банк» зазначені кошти за незаконний збут і контрабанду 01.10.2014 до м. Москва Російської Федерації прекурсору псевдоефедрину в особливо великих розмірах, що містився у складі 4000 таблеток лікарського засобу «Ефіна», 03.10.2014 близько 10 год. 50хв., знаходячись по вул. Дзержинського, біля будівлі КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», розташованої по проспекту Леніна, 70, ОСОБА_10 , діючи умисно та продовжуючи виконувати покладені на себе функції у спільному злочинному плані, використав їх з метою продовження злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом прекурсору псевдоефедрину, віддавши продавцю вказаних таблеток ОСОБА_18 , відповідно досягнутої з ним раніше домовленості, разом з іншим коштами, отриманими аналогічним способом у період з 12.09.2014 по 30.09.2014, у загальному розмірі 5000 доларів США, а саме, з метою отримання від останнього наступної партії зазначених таблеток із псевдоефедрином та їх подальшого незаконного збуту до м. Москва Російської Федерації шляхом контрабанди.
В той же день, 03.10.2014, ОСОБА_11 , знаходячись у себе вдома за вказаною адресою, діючи у складі організованої і очоленої ОСОБА_10 злочинної групи, достовірно розуміючи протиправність своїх дій, та виконуючи покладені на нього ОСОБА_10 функції, у зв`язку з тим що після 03.10.2014 ОСОБА_8 уходить у тривалу відпустку, підготував за вказівкою ОСОБА_10 велику партію таблеток лікарського засобу «Ефіна» у кількості 8458 таблеток, які відповідно висновків експертів містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин загальною вагою 506,12г., що відповідно до Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром, обмотавши пакунок з ними матерією та скетчем, після чого упакував у чорний поліетиленовий пакет, з метою з метою збереження їх цілісності і конспірації.
Решту зазначених таблеток лікарського засобу «Ефіна», що з 01.10.2014 незаконно зберігалися у нього вдома, у кількості 4715 штук, які відповідно висновку експерта містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин у розмірі 282,9г., ОСОБА_11 , діючи умисно, на виконання спільного злочинного плану, продовжив незаконно зберігати у власній квартирі за вказаною адресою, з метою їх подальшого незаконного збуту до м. Москва Російської Федерації , шляхом контрабанди.
Продовжуючи виконувати свою роль і функції, покладені на нього ОСОБА_10 у спільному злочинному плані, 03.10.2014 приблизно 16 год. 20 хв. ОСОБА_11 незаконно перевіз, зазначені 8458 таблеток із псевдоефедрином в особливо великих розмірах, із зазначеної квартири, на залізничний вокзал «Запоріжжя-1», де в той же час, знаходячись на пероні біля вагону №2 пасажирського поїзду №074П сполученням «Кривий Ріг - Москва», зустрівся з ОСОБА_8 і зайшов разом з ним до службового купе чергового провідника цього вагону.
Знаходячись у вказаному купе, ОСОБА_11 , діючи по заздалегідь обумовленому плану, погодженому всіма учасниками організованої ОСОБА_10 злочинної групи, направленого на отримання незаконних прибутків, достовірно розуміючи протиправність своєї діяльності, передав ОСОБА_8 підготовлений ним пакунок, який містив 8458 зазначених таблеток із псевдоефедрином в особливо великих розмірах, з метою їх подальшої контрабанди до м. Москва Російської Федерації та передачі невстановленому слідством покупцю на ім`я ОСОБА_14 , а також його частку від спільного злочинного прибутку їх організованої групи у розмірі лише 1100 грн., замість 100 доларів США які він того ж дня отримав від ОСОБА_10 для їх передачі безпосередньо ОСОБА_8 .
Зазначений пакунок із 8458 таблетками лікарського засобу «Ефіна», що містять у своєму складі 506,12г. прекурсору псевдоефедрину, що є особливо великим розміром, ОСОБА_8 , діючи у складі організованої ОСОБА_10 злочинної групи та виконуючи свою роль і функції, відведені йому у спільному злочинному плані, приховав від митного контролю, з метою подальшого переміщення через митний кордон України до м. Москва Російської Федерації , використовуючи засоби і способи, що утруднюють виявлення, після чого, вже на території Російської Федерації повинен був безпосередньо передати невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_14 , про що телефоном одразу ж повідомив ОСОБА_10 , обумовивши при цьому час та спосіб їх передачі в м. Москва Російської Федерації зазначеному покупцю, а також розмір додаткової грошової винагороди ОСОБА_8 у розмірі 500 грн., які ОСОБА_10 повинен був перерахувати на його особисту банківську карту № НОМЕР_2 відкриту у ПАТ «ПРИВАТБАНК».
Однак, вказаний злочин не було доведено до кінця, з причин які не залежали від волі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і ОСОБА_27 , у зв`язку із виявленням та вилученням зазначеного пакунку із 8458 таблетками лікарського засобу «Ефіна», які містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин в особливо великих розмірах, співробітниками слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області і УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області.
04.10.2014 під час проведення санкціонованого обшуку, за місцем реєстрації і фактичного проживання ОСОБА_10 , у його власній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», загальною масою в перерахунку на суху речовину 5,0184г., який ОСОБА_10 незаконно зберігав за вказаною адресою без мети збуту.
Крім того, 04.10.2014 під час проведення санкціонованого обшуку, за місцем реєстрації і фактичного проживання ОСОБА_10 , у його власній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено і вилучено пістолет «ZORAKI mod.914», заводський № НОМЕР_3 , калібру 6.5мм, що є гладкоствольною переробленою вогнепальною зброєю, який ОСОБА_10 незаконно зберігав за вказаною адресою без передбаченого законом дозволу.
Крім того, 04.10.2014 під час проведення санкціонованого обшуку, за місцем реєстрації і фактичного проживання ОСОБА_11 , у його власній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 9,5803г. разом із засобами його куріння, а також наркотичний засіб трамадолу гідрохлорид, загальною масою 0,7206г, які ОСОБА_11 незаконно зберігав за вказаною адресою без мети збуту.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи вирок щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вважає призначене ОСОБА_8 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 69 КК України.
Вказує, що суд призначаючи покарання ОСОБА_8 , не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, вчинення злочинів в складі організованої злочинної групи, кількість епізодів та роль обвинуваченого у скоєнні злочинів, а також відсутність каяття останнього.
Просить вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 305 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та в`язати ОСОБА_8 під варту в залі апеляційного суду.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити виправдати виправдувальний вирок, оскільки вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України ґрунтуються на доказах, отриманих з порушенням закону та припущеннях.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази не свідчать про участь ОСОБА_8 в організованій групі. Вказує, що пояснення обвинуваченого про те, що йому не було відомо, що він перевозив 3 жовтня 2014 року заборонені до вільного обігу лікарські засоби з вмістом прекурсору, досудовим розслідуванням та судовим слідством не спростовані. Наміру приховувати пакунок ОСОБА_8 не мав, місцем зберігання пакунку обрав конструктивні елементи поїзда, оскільки не мав своєї особистої площі.

З апеляційної скарги вбачається, що адвокат вважає недопустимим докази, які здобуті в ході проведення негласних розшукових (слідчих) дій, оскільки матеріали справи містять лише одну ухвалу слідчого судді про надання дозволу на використання у іншому кримінальному провадженні № 000075 результатів проведення негласних слідчих дій, інших дані, які б свідчили про проведення негласних слідчих дій на підставі ухвали слідчого судді стороною обвинувачення не надавалися. Сторона обвинувачення не здійснювала в порядку ст.290 КПК України відкриття таких матеріалів.

Зазначає, що суд не міг ґрунтувати свої висновки на результатах слідчих дій, оформлених протоколам пред`явлення осіб для впізнання від 04.10.14р., 06.10.14р., 26.12.14, 27.12.14р., оскільки в порушення ст. 94 КПК України орган досудового розслідування перед тим, як пред`явити осіб для впізнання попередньо не з`ясував, чи можуть особи, які впізнають, впізнати осіб, не опитував їх про зовнішній вигляд і прикмети осіб, що впізнаються, а також про обставини, за яких вони бачили цих осіб.

Також вважає, що жодним доказом не доведена ні подія злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, вчиненого на думку суду 12 та 13 вересня 2014 року, ні участь ОСОБА_8 у вчиненні таких дій.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу адвоката та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_8 крім того, в суді апеляційної інстанції показав, що вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, як і в суді першої інстанції визнає в повному обсязі, окрім їх вчинення у складі організованої злочинної групи.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги.
Вважає, що підстави для застосування ст. 69 КК України до призначеного ОСОБА_28 покарання у суду першої інстанції були відсутні. Вважає, що оскарження вироку в апеляційному порядку з підстав не доведення вини свідчить про формальне визнання вини ОСОБА_8 в суді першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника вважав їх безпідставними, оскільки дослідженими доказами доведено в повному обсязі вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Зокрема ОСОБА_8 добровільно під час проведення обшуку приміщення потягу вказав місце, де він приховав з метою контрабанди прекурсори, свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції показала, що як ОСОБА_8 так і ОСОБА_10 контактували спільно з особою на ім`я ОСОБА_29 в Москві, ОСОБА_8 , діючи у складі організованої злочинної групи, активно виконував відведену йому роль, яка полягала в систематичному переміщенні через кордон прекурсорів. В результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що ОСОБА_8 систематично спілкувався як з ОСОБА_11 , так і з організатором групи ОСОБА_10 , при цьому встановлено, що ОСОБА_8 скаржився ОСОБА_11 , що за виконану ним небезпечну роботу ОСОБА_10 платить йому мало грошей. Також прокурор вважає, що вчинення злочинів ОСОБА_8 у складі організованої злочинної групи документально підтверджено СМС-листуванням, згідно якого ОСОБА_8 мав постійний зв`язок з іншими учасниками групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Встановлені під час досудового розслідування обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_10 , як особа, яка має фізичні вади, не мав можливості самостійно вчиняти контрабанду прекурсорів, для цієї мети залучив до участі ОСОБА_11 , який в свою чергу залучив ОСОБА_8 , який в силу своїх функціональних обов`язків, працюючи електромеханіком потягу, на відміну від провідників вагонів, мав вільний доступ до всіх технологічних приміщень потягу, які використовував, як сховища, чим забезпечував досягнення єдиної мети злочинної групи, яка полягала у систематичній контрабанді та збуті прекурсорів в особливо великих розмірах.
Захисники обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, щодо вирішення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 покладались на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , захисників обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні з оглядну на наступні обставини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляціях вимог, якщо цим не погіршуються становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Вирок суду у відношенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в апеляційному порядку не оскаржений, тому висновки суду щодо доведення їх вини та кваліфікації їх дій апеляційним судом не перевіряються, разом з тим в межах доводів апеляційних скарг прокурора та захисника підлягає перегляду вирок суду щодо доведення вини, кваліфікації дій та призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а в частині призначеного покарання у відповідності до положень ч. 2 ст. 404 КПК України вирок суду і у відношенні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим в повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення, виклавши в мотивувальній частині вироку узагальнену оцінку наданих стороною обвинувачення доказів та фактично не оцінивши заперечень сторони захисту з приводу недопустимості їх частини.
Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у чиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України за епізодом скоєння цих злочинів у період часу з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України, а висновки суду першої інстанції щодо доведення його вини у вчиненні цих злочинів у період з 4 по 13 вересня не підтверджуються доказами, дослідженим під час судового розгляду, що у відповідності до ст.ст. 409, 411 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Так, згідно мотивувальної частини вироку, висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_8 в повному обсязі в межах пред`явленого йому обвинувачення ґрунтуються на показаннях обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , протоколах слідчих, в тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз та інших наданих стороною обвинувачення документах.
Між тим, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, не визнав вчинення злочинів у складі організованої групи, щодо обставин вчинення злочинів у період часу з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року дав неконкретні узагальнені пояснення, суд без належної оцінки доказів, викладеної в мотивувальній частині вироку, прийшов до висновку про доведення вини ОСОБА_8 обмежившись лише формальним викладом наданих стороною обвинувачення доказів.
Мотивувальна частина вироку свідчить, що суд першої інстанції не оцінив кожний доказ з огляду на його належність, допустимість, а сукупність доказів з огляду на їх достатність для того, щоб зробити висновок, що вина ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинувачені доведена в повному обсязі, а кваліфікація його дій є вірною.
На переконання колегії суддів конкретним та такими, що можуть бути взяті до уваги та оцінені судом показання ОСОБА_8 в суді першої інстанції є лише ті, що стосуються вчинення ним злочинів 3 жовтня 2014 року.
Так з приводу обвинувачення за цим епізодом ОСОБА_8 показав, що 3 жовтня 2014 року він отримав від ОСОБА_11 пакунок з таблетками, який вирішив заховати в потолочному пройомі туалету вагону № 2, оскільки був великий пакунок. До цього він перевозив менші пакунки у себе в сумці та інших місцях. На станції Козача Лопань до нього підійшли співробітники СБУ, та запропонували вказати місце, де він заховав пакунок з таблетками. На їх прохання він показав місце схованки, та віддав пакунок з таблетками, який перевозив. Потім його затримали, і він дав пояснення стосовно перевезення зазначених таблеток.
Такі показання обвинуваченого є достовірними і вказують на дійсні фактичні обставини справи, оскільки вони повністю узгоджуються в цій частині з показаннями іншого обвинуваченого ОСОБА_23 , який суді показав, що 3 жовтня 2014 року він на вокзалі «Запоріжжя 1» під час зупинки потягу зайшов разом з ОСОБА_8 у вагон № 2 та передав йому пакунок, який останній повинен був доставити до м. Москви. Контакти осіб які повинні зустрічати посилку надавав йому ОСОБА_10 після чого, він їхні номери телефонів передавав ОСОБА_8 , як вони в подальшому здійснювали зв`язок та де передався пакунок він не знає.
Обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що придбавав у іншої особи ОСОБА_18 таблетки, які містять прекурсор, які передавав ОСОБА_11 , а той в стою чергу, передавав їх ОСОБА_8 та провідникам, які працювали на потягах, які прямували до РФ.
Таким чином показання ОСОБА_10 фактичних відомостей щодо конкретних обставин вчинення ОСОБА_8 злочинів, які можуть бути оцінені як докази його вини не містять.
Разом з тим з показань ОСОБА_10 вбачається, що саме він організував стійке угруповування, діяльність якого була направлена на контрабанду прекурсорів в особливо великих розмірах до РФ, ця злочинна діяльність носила систематичний характер, до участі в реалізації єдиного плану злочинної групи було залучено провідників пасажирських вагонів, а також електромеханіка потягу ОСОБА_8 , роль якого полягала в безпосередній контрабанді прекурсорів та їх передачу контактним особам в РФ. Також в своїх показаннях ОСОБА_10 розкрив безпосередню схему вчинення злочинів, яка полягала в тому що він придбав у іншій особи таблетки лікарського засобу «Ефіна», доставляв їх ОСОБА_19 , яка в свою чергу розфасовувала їх таким чином, щоб їх було легше приховувати, а інший учасник групи ОСОБА_11 забезпечував їх регулярну передачу ОСОБА_8 , який в свою чергу безпосередньо здійснював їх контрабанду.
На активну участь ОСОБА_8 в складі організованої групи вказав також в суді першої інстанції при його допиті обвинувачений ОСОБА_11 , який показав, що через проблеми із здоров`ям в середині лютого 2014 року ОСОБА_10 залучив його до незаконної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом прекурсорів. Отримуючи від ОСОБА_10 таблетки він передавав їх провідникам, а в середині травня 2014 року він познайомився з ОСОБА_8 і декілька разів на місяць передав йому таблетки для здійснення їх контрабанди. За передачу таблеток ОСОБА_10 платив йому кожного разу 1100-1120 гривень, з яких він приблизно 40 відсотків передавав провідникам та ОСОБА_8 .
Крім того, з показань обвинуваченого ОСОБА_11 вбачається, що для завершення реалізації злочинного плану з контрабанди прекурсорів він надавав ОСОБА_8 контактні номери телефонів осіб, з якими ОСОБА_8 повинен був зустрічатися та передавати пакунки з таблетками.
З наведених вище показань обвинуваченого ОСОБА_11 також вбачається, що ОСОБА_8 була відведена важлива роль в досягненні спільної мети контрабанди прекурсорів, під час виконання якої він приймав активну участь, яка полягала не лише в приховуваному перевезенні прекурсорів, а і в самостійні діяльності, пов`язаній зі зв`язком з контактними особами та передачі їм предмету контрабанди і діяльність ця носила систематичний характер.
Більш того в цій частині показання ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції показав, що неодноразово перевозив до Москви отримані від ОСОБА_11 пакунки з таблетками, за що отримував винагороду в розмірі від 300 до 1000 грн.
В контексті доводів апеляційної скарги захисника з приводу відсутності такої кваліфікуючої ознаки в діях ОСОБА_8 , як їх вчинення у складі організованої злочинної групи, слід також звернути увагу на показання ОСОБА_8 в суді, який показав, що винагорода за переведення збільшилась після телефонного дзвінка ОСОБА_10 , який є організатором групи, який попросив возити більші пакунки, на що ОСОБА_8 пояснив, що за більші пакунки потрібна більша плата. Тобто ОСОБА_8 , стверджуючи, що він діяв у власних інтересах з метою отримання додаткового доходу, не спростовував, що ці дії він виконував не лише за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який безпосередньо передавав йому предмет контрабанди та грошові кошти, а і що ці дії він узгоджував з організатором групи - ОСОБА_10 .
Наведеними показання обвинувачених, на думку колегії суддів, крім того повністю спростовуються доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_36 з приводу того, що ОСОБА_8 не був обізнаний про те, що він здійснює контрабанду заборонених до вільного обігу лікарських засобів.
Не є переконливими доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що пакунки з таблетками ОСОБА_8 приховував в технологічних конструкціях вагону лише через те, що він не мав власного місця в потягу для перевезення пакунків.
На думку колегії суддів, є належними доказами вини ОСОБА_8 показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_37 .
Так свідок ОСОБА_38 в суді першої інстанції показала, що вона працює провідником вагону № 2 потягу № 073, 074 сполученням «Кривий ріг - Москва». 3 жовтня 2014 року в її присутності, присутності начальника потягу та митників співробітники СБУ на станції «Козача Лопань» в приміщенні туалету під стелею знайшли пігулки. ОСОБА_8 знаходився поруч та дав пояснення з приводу вилученого. Потяг слідував через станцію Запоріжжя, до якого він прибув о 16.00 годині. Зупинка в Запоріжжі тривала 40 хвилин. Під час зупинки до її вагону заходив електромеханік з іншою особою, яка була з ним. У ОСОБА_8 є ключі від всіх приміщень в потязі.
Аналогічні показання в суді першої інстанції дала свідок ОСОБА_35 та показала, що в санвузлі вагону, де перебував ОСОБА_8 було виявлено пакунок з пігулками у великій кількості, ОСОБА_8 жодних заперечень не висловлював.
Колегія суддів вважає, що показання цих свідків доводять дійсні обставини справи, оскільки повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , а також з відомостями, які містяться в наданому стороною обвинувачення протоколі огляду місця події з фортотаблицею до нього від 3 жовтня 2014 року, згідно якого у вказаний день в період часу з 23.25 по 01.50 годні в потязі № 47 сполученням Кривий Ріг Москва в зоні митного огляду в смт. Козачя Лопань в приміщенні вагону № 2 при проведенні огляду в туалеті в присутності понятих та ОСОБА_8 між стелею та дахом вагону на баку з водою був виявлений пакунок, в якому знаходилися згортки з пігулками білого кольору в кількості 8458 шт. Під час проведення огляду ОСОБА_8 пояснив, що вказані пігулки він отримав 3 жовтня 2014 року приблизно в 16.00 годин від чоловіка на ім`я ОСОБА_39 та повинен був передати його в м. Моква РФ чоловіку на ім`я ОСОБА_29 . Згідно цього протоколу огляду виявлені таблетки були розділені упаковані в два пакунки в кількості 250 шт. та 8208 шт. (т. 10 а.с. 69-86).
Згідно досліджених судом першої інстанції висновків експерта № 70/10-2546 від 04.10.2014 року та № 1438 від 11.12.2014 року, вилучені згідно вказаного вище протоколу огляду місця події від 3 жовтня 2014 року у ОСОБА_8 таблетки містять прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрина гідро хлорид маса якого становить відповідно 0,0150 кр. та 491,12 г. (т. 9 а.с. 38-42, а.с. 57-60).
Таким чином наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та допустимими та стороною захисту не спростовуються, в достатній мірі доведено, що ОСОБА_8 вчинив незаконні дії, яки виразилися в незаконному зберіганні і перевезенні прекурсорів з метою збуту, вчиненому організованою групою, та вчинив дії, які виразилися у закінченому замаху на контрабанду прекурсорів, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою.
Крім того, до доказів, які безпосередньо вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинів в складі організованої групи колегія суддів відносить відомості з наступних досліджених судом першої інстанції протоколів:
- протоколу огляду від 4 жовтня 2014 року, згідно якого в присутності захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_13 було оглянуто мобільний телефон Nokia RM-944 imei 1: НОМЕР_4 imei 2: НОМЕР_5 з сім картами Київстар НОМЕР_6 та МТС НОМЕР_7 та виявлено записи номерів в телефонній книзі «Вова НОМЕР_8 » ( ОСОБА_40 ) та «Серега єлектрик» ( ОСОБА_8 ) (т. 6 а.с. 168-169).
- протокол огляду від 26 жовтня 2014 року, згідно якого у вилученому за місцем проживання ОСОБА_10 мобільному телефоні Nokia моделі 6700с-1 ІМЕІ НОМЕР_9 з сім картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 виявлено номер мобільного телефону ОСОБА_8 - НОМЕР_10 , який записаний в телефонній книзі, як «Сер.Кр.Пров.Эле.» (т. 6 а.с. 178-182).
- протокол огляду від 4 жовтня 2014 року, згідно якого у вилученому у ОСОБА_8 телефоні Nokia 2600, імеі НОМЕР_11 з сім-картою російського оператора мобільного зв`язку «Билайн» з абонентським номером НОМЕР_12 виявлений номер НОМЕР_13 , належний ОСОБА_10 , який в телефонні книзі записаний як « ОСОБА_41 » (т. 6 а.с. 185-187);
Дані з наведених протоколів вказують на те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 були знайомі на час вчинення інкримінованих їм злочинів, за для досягнення спільної мети та координації дій використовували засоби мобільного зв`язку.
З огляду на наведене колегія суддів вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за цим епізодом від 3 жовтня 2014 року за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 та ч. 3 ст. 305 КК України.
Разом з тим на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України за епізодом з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року не ґрунтуються на досліджених доказах та не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
В даному апеляційному провадженні, розглядаючи справу в межах поданих прокурором, який оскаржує вирок лише в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, та захисником обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційних скарг, колегія суддів перевіряє належність та допустимість доказів, наданих стороною обвинувачення на доведення вчинення саме ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.
Так зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що незважаючи на те, що провадження розглянуто не у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, конкретного аналізу наданих стороною обвинувачення доказів та заперечення проти них сторони захисту, суд у вироку не навів.
Між тим, сторона захисту, оспорюючи допустимість вказаних доказів, в апеляційній скарзі посилається на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України, які полягали у не відкритті на відповідній стадії кримінального провадження процесуальних джерел, які були підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, і відповідно вважає, що протоколи, складені внаслідок їх проведення не можуть вважатися допустимими доказами.
Аналогічна позиція була викладена в клопотанні захисту про визнання доказів недопустимими, яке було надано суду до завершення судового розгляду провадження (т. 13, а.с 164-171).
Колегія суддів погоджується з такими доводами сторони захисту з огляду на наступне.
Як неодноразово звертав увагу в своїх Постановах Верховний Суд України, висновки якого щодо застосування норми права, викладені у його постанові, у відповідності до ст. 458 КПК України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності відповідну норму права та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, недослідження судом першої інстанції процесуальних документів, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, впливає на справедливість судового розгляду в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. У такому разі недослідження зазначених матеріалів призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є недопустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи та свідчить про порушення права особи на справедливий суд. Крім того дані постанови прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії або ухвали слідчого судді встановлюють обставини процесуального характеру, що мають значення при оцінці допустимості використання отриманих у результаті негласних слідчих (розшукових) дій фактичних даних як доказів у кримінальному провадженні. Такі відомості підтверджують законність (або свідчать про незаконність) проведення тієї чи іншої негласної слідчої (розшукової) дії і відповідно мають оцінюватися судом за участю сторін кримінального провадження в сукупності із протоколами негласних слідчих (розшукових) дій. Так, відкриття в умовах публічного і гласного апеляційного судового розгляду окремих матеріалів кримінального провадження, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкриті стороні захисту, не означає їх автоматичну допустимість, оскільки за КПК критерієм допустимості доказів є не лише законність їх отримання, а і попереднє відкриття матеріалів стороні до їх безпосереднього дослідження у суді.
Така позиція щодо застосування норми права, передбаченої ст. 290 КПК України викладена у Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року, аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в Постанові від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к.
При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що стороною обвинувачення було розсекречено та відкрито лише одну ухвалу слідчого судді апеляційного суд від 17 грудня 2014 року, якою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 000075 від 5 серпня 2014 року інформації, що міститься у протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем (електронних мереж) від 13.10.2014 року (№ 90/8-2299нт від 24 жовтня 2014 року), складеному співробітниками УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області, отриманої на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Запорізької області № 08/5268т від 3 липня 2014 року, винесеної у кримінальному провадженні № 0000042 від 11 червня 2014 року (т. 12 а.с. 97).
З вказаного протоколу від 13 жовтня 2014 року про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних систем) вбачається, що складений він внаслідок проведення відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів (SMS, MMS, модемний зв`язок), які передаються телефонним каналами зв`язку, а саме з абонентського номеру НОМЕР_14 , яким користується ОСОБА_10 .
Зі змісту цього протоколу вбачається що ОСОБА_10 здійснював неодноразово переговори з особами на ім`я ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_29 . ОСОБА_10 узгоджує питання з ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , яким шляхом вони передадуть йому грошові кошти після отримання товару, ОСОБА_29 та ОСОБА_15 замовляють у ОСОБА_10 наступну партію прекурсорів, обумовлюють кількість таблеток («коліс») та їх вартість.
Колегія суддів звертає увагу на наступні відомості, які містяться в цьому протоколі та мають істотне значення для встановлення вірних фактичних обставин справи.
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_10 протягом 15 липня 2014 року 28 липня 2014 року багаторазово здійснює телефоні переговори з особою на ім`я ОСОБА_29 , фактично проводить звірку з приводу того, яку кількість прекурсорів він отримав та в якій кількості, коли та яким чином ОСОБА_29 за них буде розраховуватись. При цьому у ОСОБА_10 виникають певні сумніви з приводу кількості отриманих Деном прекурсорів та правильності проведеного за них розрахунку. З метою з`ясування важливих для себе обставин ОСОБА_10 28 липня 2014 року о 14.00 годині телефонує ОСОБА_8 та з`ясовує у нього, коли він передавав прекурсори. ОСОБА_8 відповідає йому, що їздив 1-го, 20-го та 26-го числа. ОСОБА_10 запитує у ОСОБА_8 , чи відправляли вони 20-го числа, на що він відповідає, що скоріш за все відправляли. (т. 12, а.с. 92).
Зміст цієї розмови свідчить проте, що ОСОБА_8 здійснював перевезення психотропних речовин систематично та узгоджував свої дії з організатором групи ОСОБА_10 , що також в свою чергу спростовує доводи захисту з приводу відсутності такої кваліфікуючої ознаки в діях ОСОБА_8 , як вчинення злочину в складі організованої групи, оскільки, як вбачається зі змісту вказаної розмови, ОСОБА_8 приймаючи активну участь в систематичному перевезенні та контрабанди прекурсорів, узгоджував свою діяльність не лише з ОСОБА_11 , який йому передавав їх безпосередньо, а із організатором групи ОСОБА_10 .
Таким чином, досліджені судом першої інстанції матеріали кримінального провадження містять лише один протокол про результати проведення НСРД, який колегія суддів визнає допустимим та належним доказом вини ОСОБА_8 , але лише в частині що стосується доведення наявності вказаної вище кваліфікуючої ознаки його дій.
Разом з тим на переконання колегії суддів відомості лише з цього протоколу за відсутності інших належних та допустимих доказів не доводять вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому аналогічних злочинів у період з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року, які органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України.
Так, аналіз змісту пред`явленого в цій частині обвинувачення вказує на те, що висновки органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_8 вказаних злочинів в цілому базуються на результатах проведених НСРД, які крім єдиного вказаного протоколу, через порушення вимог ст. 290 КПК України з урахуванням наведених вище правових висновків Верховного Суду України, колегія суддів визнає недопустимими доказами.
Показання обвинувачених та свідків, які допитані в суді першої інстанції не є в такій мірі конкретними, щоб лише на них ґрунтувати висновок про доведення вини ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК країни за епізодом з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року.
Вказані злочини мають матеріальний склад, обов`язковому встановленню та доведенню підлягають вид та розмір його предмету, але за матеріалами провадження виявлені та вилучені предмети контрабанди не були, експерті дослідження по ним не проводились.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доведеними сукупністю належних та допустимих доказів є вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України за епізодом від 3 жовтня 2014 року і вірною саме таку юридичну кваліфікацію його дій, і вважає недоведеним такими доказами в суді вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України за епізодом в період з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року.
Такі висновки дають підстави апеляційному суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України за епізодом у період з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року, а за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України - виключенню з пред`явленого йому обвинувачення, оскільки колегія суддів вважає доведеним інший епізод вчинення такого злочину 3 жовтня 2014 року, який також кваліфікований за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України.
З огляду на наведене колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги захисника з приводу недопустимості наданих стороною обвинувачення доказів вини ОСОБА_8 , разом з тим вважає, що підстави для ухвалення виправдувального вироку (закриття провадження) за всім обвинуваченням за наведених вище підстав за доводами апеляційної скарги відсутні, оскільки сукупність інших доказів в повній мірі доводить вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за епізодом від 3 жовтня 2014 року і стороною захисту належність та допустимість цих доказів не оспорена.
Крім того, колегія суддів, частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги захисника з приводу того, що суд безпідставно врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину організованою групою, приходить до висновку, що вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні, шляхом його пом`якшення з огляду на наступне.

З мотивувальній частині вироку вбачаються, що обґрунтовуючи своє рішення про призначення покарання, суд першої інстанції врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання всім обвинуваченим вчинення злочину у складі організованої групи, але вказана обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 311 із застосуванням ч. 3 ст. 28 КК України, з огляду на що у відповідності до положень ч. 4 ст. 67 КК України вона не може бути судом ще раз врахована в якості обставини, яка обтяжує покарання за їх вчинення.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції були встановлені підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, із її застосуванням ОСОБА_8 було призначено покарання лише за ч. 3 ст. 305 КК України, встановивши під час апеляційного розгляду безпідставне врахування судом першої інстанції єдиної обставини, яка обтяжує покарання за цей злочин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в цій частині підлягає зміні шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, що як наслідок впливає на призначення остаточного покарання із застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність під час призначення обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 покарання за незакінчений злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, оскільки судом в кожному разі було застосовано положення ч. 2 ст. 68 КК України, якою визначено обмеження щодо максимального строку або розміру покарання за вчинення готування до злочину, але в суді доведено не готування до вчинення злочину, а закінчений замах на вчинення злочину, тобто суд повинен був керуватися положеннями ч. 3 ст. 68 КК України, а не ч. 2 ст. 68 КК України.
Разом з тим, оскільки судове рішення переглядається в межах апеляційних скарг, в якій прокурор не вказує не невірне застосування закону про кримінальну відповідальність в цій частині, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити цей недолік судового рішення шляхом підсилення відповідальності осіб.
Крім в ході апеляційного розгляду провадження встановлено, що остаточне покарання обвинуваченим суд призначив із порушенням вимог ст.ст. 33, 70 КК України.
Так у відповідності до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за кожен з яких її не було засуджено.
У відповідності до положень ст. 70 КК України та враховуючи роз`яснення судової практики, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) Кримінального Кодексу, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
При цьому як вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини вироку, суд визнавши ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 винуватими кожного у вчиненні двох епізодів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305 КК України, призначив окремо покарання за кожним з них, що у відповідності до ч. 2 ст. 404, ст. 413 КПК України є підставою для змінити вироку в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покарання.
Вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні за вищезазначених підстав у зв`язку із закриттям провадження за ч. 3 ст. 305 КК України та виключення з пред`явленого йому обвинувачення епізоду злочину в період з 4 вересня 214 року по 13 вересня 2014 року, який кваліфікований за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання даним про його особу та обставинам вчинених ним злочинів внаслідок м`якості та необхідності призначити йому остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, то з ними колегія суддів не погоджується, оскільки призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував всі передбачені законом обставини, які впливають на його вид та розмір, нових обставин, які б істотно вплинули на рішення суду в цій частині в апеляційній скарзі прокурором не наведено.
Крім того не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора і з огляду на те, що під час апеляційного розгляду встановлені обставини, які істотно вплинули на обсяг обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, встановлено безпідставне врахування судом обставини, яка обтяжує ОСОБА_8 покарання, з огляду на що в апеляційному суді виявлені підстави, які навпаки тягнуть за собою пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, але з його реальним відбуванням.
Що стосується заявлених в апеляційному суді адвокатами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 клопотань про зарахування обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до строку призначеного їм покарання строку тримання під вартою в даному кримінальному провадженні з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі до дня набрання вироком законної сили, то вони задоволенню не підлягають, оскільки з резолютивної частини вироку вбачається, що судом першої інстанції саме в такому порядку та розмірі вже здійснено зарахування строку попереднього ув`язнення до строку призначеного покарання і в цій частині вирок суду не оскаржений.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись 404, 405, 407, 408, 409, 411, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку епізод скоєння ОСОБА_8 у період з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України.
Закрити провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України за епізодом скоєння цього злочину у період з 4 вересня 2014 року по 13 вересня 2014 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх доведення.
Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання, як на обставини, які обтяжують ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покарання - вчинення злочину організованою групою.
Вважати ОСОБА_8 за епізодом від 3 жовтня 2014 року засудженим за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок суду у відношенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_10 покарання:
- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 306 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з реалізацією лікарських засобів строком на 2 роки;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з реалізацією лікарських засобів строком на 2 (два) роки.
Призначити ОСОБА_11 покарання:
- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
- за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення апеляційним судом, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії цієї ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4