Провадження №: 1-кп/755/276/18
Ухвала
іменем України
"12" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.07.1991 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 86, ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст.. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до 6 років позбавлення волі, 18.11.1996 року звільнений по відбуттю строку покарання;
- 17.07.1997 року Судовою колегією в кримінальних справах Київського міського суду за п «а» ст.. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145 КК України до 15 років позбавлення волі, 20.12.2011 року звільнений на невідбутий строк 4 місяці 18днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи вказане питання судом враховується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, не працює, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження відносно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу ще на 60 днів.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки, вік, стан здоров`я, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 або зміни його на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 371, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 травня 2018 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:

Суддя:
Суддя: