Провадження №1-кп/748/352/17
Єдиний унікальний № 748/2713/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000112 від 22.12.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шепетівка, Хмельницької області, одружений, раніше не судимий, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 24.02.2016 року приблизно о 07 год. 30 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

14.03.2016 року прапорщик ОСОБА_3 повернувся до місця служби в Херсонську область до навчального центру у якому на той час дислокувався механізований батальйон військової частини НОМЕР_1 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2016 року №55 ОСОБА_3 зараховано на всі види забезпечення.

Таким чином, прапорщик ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 24.02.2016 по 14.03.2016 року не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, в зазначений період останній перебував в м. Запоріжжі де займався особистими справами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що у нього загострився бронхіт і він 24.02.2016 самовільно покинув частину та поїхав до Запоріжжя щоб отримати ліки. Там через волонтерів отримав ліки. Потім захворіла дитина. Повернувся до військової частини він вже на полігон у Херсонській області 14.03.2016. У скоєному щиро кається. Погодився на застосування амністії, наслідки її застосування йому зрозумілі.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, які відповідають обставинам зазначеним в обвинуваченні і ніким не оспорюються.Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши характеризуючи матеріали на нього, суд вважає доведеною його винність у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, а його дії кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, адміністративні правопорушення не вчиняв, має інвалідність ІІІ групи, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.407 КК України. Також суд приходить до висновку про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та на підставі ст.2 цього Закону про звільнення його від відбування призначеного покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і за цей злочин призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1