Справа №718/47/18
Провадження №1-кс/718/13/18
11.01.2018 року м. Кіцмань

ВСТАНОВИВ:
06 грудня 2017 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України повідомлено ОСОБА_6 , зокрема про те, що вона, перебуваючи на посаді начальника управління праці та соціального захисту населення Кіцманської РДА, будучи службовою особою структурного підрозділу органу виконавчої влади, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що виразилось в злочинній недбалості, в період часу з 01.10.2015р. по 30.04.2016р., шляхом підписання Актів звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по природному газу та платіжних доручень про здійснення перерахунку бюджетних коштів за послуги газопостачання, допустила неправомірне перерахування ПАТ «Чернівцігаз» бюджетних коштів за спожитий природний газ громадянами, які отримували субсидію, чим спричинила загальному фонду державного бюджету матеріальної шкоди в розмірі в сумі 2 315 857,02 гривень, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи № 527-А від 21.07.2017р.
Слідчий за погодженням прокурора звернувся із клопотанням про накладення арешту на належне підозрюваній нерухоме майно: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 1,30 Га, що знаходиться в с. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, оскільки кримінальних правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду державним інтересами в розмірі 2 315 857,02 гривень, що являється тяжкими наслідками, з метою відшкодування завданої шкоди.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши додані до клопотання документи, якслідчий суддя прихожу до наступного висновку.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.1).
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів (ч.2).
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті (ч.3).
Вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (ч.4).
У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі (ч.5).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача (ч.6).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна (ч.7)
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається (ч.8).
Відповідно до ч.2, 3 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди;
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як встановлено при розгляді клопотання та доданих до нього матеріалів, право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , зареєстровано 25.01.2005 року за ОСОБА_7 .
Державний акт на право приватної власності на землю площею 1,30га, що розташована на території Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, виданий 14.03.2002 року на ім.`я ОСОБА_8 .
Відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 та відомості про вартість зазначеного майна відсутні, що унеможливлює зробити висновок про належність саме останній даного майна та співрозмірність обмеження права власності на дане майно, як-то передбачено п.6 ч.2 ст.173 КПК України.
Окрім того, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
У чинному законодавстві України закріплено мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у власності держави, територіальних громад, юридичних осіб та громадян України.
Наявність такої заборони виключає звернення стягнення на земельні ділянки, що належать на праві власності вказаним суб`єктам до моменту набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель.
За наведених обставин підстав для задоволення клопотання не вбачається.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя: