справа № 489/5207/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/213/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Республіки Таджикистан, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.06.2012 за ч.3 ст. ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням строком 2 роки;

-вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.05.2013 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міського суду Миколаївської області від 14.07.2014 на підставі ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_3 скорочено покарання на половину - 1 рік 5 місяців 4 дні. Звільненого 24.09.2015 з Вознесенської виправної колонії Миколаївської області № 72 по відбуттю строку покарання;

-вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.02.2018 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за сукупністю злочинів до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановив:
08.10.2017 приблизно о 16:20 годині ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись на території залізничного Депо за адресою: м.Миколаїв, вул. Херсонське Шосе, 100, проник до автомобіля ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , заволодів майном, яке належить ОСОБА_6 , на загальну суму 2300 гривень, а саме: автомагнітолою «Pioner» модель DEH-200MP, вартістю 2100 гривень, ФМ-модулятором на 4 Gb, червоно-чорного кольору, вартістю 200 гривень, чохлом з CD-дисками в кількості 27 шт., стартовим пістолетом «Доміно 308», окулярами сонцезахисними «Cardeo», записником, зошитом, спреєм від комарів «Off», ліхтарем автомобільним, робочою жилеткою червоного кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та поклав вказані речі до пакету, який знаходився в нього в руках.
Після того, як ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та знаходився біля його капоту, який був відкритий, але він був помічений ОСОБА_7 . Розуміючи, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, почали носити відкритий характер, ОСОБА_3 тримаючи пакет з викраденим майном, почав тікати в сторону лісосмуги.
Однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 був затриманий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчиненого повторно.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєному визнав частково, не погодившись лише з кваліфікацією в обвинувальному акті. Обставини вчинення крадіжки, викладені в обвинувальному акті не оспорював та пояснив, що незадовго до вчинення кримінального правопорушення звільнився із слідчого ізолятора та перебував на автовокзалі в м.Миколаєві, де зустрів свого знайомого та вжив з ним алкогольні напої. Так як хворіє на цироз печінки, наступні свої дії не пам`ятає. Пам`ятає тільки події коли знаходився в лісосмузі, де його побили ногами, та у відділі поліції. Факт вчинення крадіжки допускає. У вчиненому щиро кається.
Вина обвинуваченого, крім часткової її визнання самим обвинуваченим, підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Свідок ОСОБА_7 , якого допитано в порядку ст. 352 КПК України, показав, що в жовтні 2017 року після обіду (точну дату та час не пам`ятає) він знаходився на роботі на залізничній дорозі. Його відправили до станції Горохівка відправляти потяг. Назад його доставили на тепловозі, з якого зійшов біля депо на колії 8-А та направився до ПТУ. За 30 метрів до автомобіля ВАЗ 2106, який належить потерпілому ОСОБА_6 , який є його знайомим, побачив що хтось копається під капотом автомобіля. Подумав, що це потерпілий. Коли окликнув його то побачив невідомого чоловіка, який також замітив його і почав тікати в сторону лісосмуги з пакетом в руках. Він одразу побіг за ним. В цей час до нього приєднався потерпілий, який йшов до свого автомобіля. Разом вони наздогнали обвинуваченого приблизно через 300 метрів в лісопосадці. Обвинувачений біг попереду них на відстані не більше 50 метрів і був постійно в їхньому полі зору. Наздогнавши обвинуваченого, потерпілий з пакету з яким тікав обвинувачений витягнув речі та підтвердив, що вони викрадені з його автомобіля. В цей час до них підбіг черговий ВОХР та викликав працівників поліції.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.10.2017, відповідно до якого ОСОБА_6 заявив про те, що 08.10.2017 близько 16:20 годині, невстановлена особа, знаходячись на прилеглій території біля депо за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 100, таємно, шляхом вільного доступу, намагалася викрасти майно з його автомобіля ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , бежевого кольору.
Протоколом огляду місця події від 06.10.2017, згідно якого оглянуто ділянку місцевості біля депо за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 100, на якій розміщений автомобіль ВАЗ 2106, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , двері якого на момент огляду відчиненні. Під час огляду, на відстані двох метрів від автомобіля виявлено автомагнітолу «Піонер», стартовий пістолет «Доміно 308», окуляри сонцезахисні, записник, зошит, серветки, спрей від комарів, фм-модулятор, жилет, дві книжки, конденсатор автомобільний, ліхтарик автомобільний. Також з поверхні зовнішньої сторони правих дверцят автомобіля вилучено 2 СПУ.
Довідкою ФОП ОСОБА_8 від 20.10.2017, згідно якої, вартість автомагнітоли «Pioneer» DEH-200MP становить 2100 гривень, вартість ФМ-модулятора на 4 Gb становить 200 гривень.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження допит потерпілого ОСОБА_6 , який згідно довідки Миколаївського обласного онкологічного диспансеру від 16.03.2018 із 13.03.2018 перебуває на стаціонарному лікуванні та проходить курс хіміотерапії, не здійснювався.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
Так, згідно з ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочину не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений викрав з автомобіля вказані в обвинувальному акті речі, але будучи поміченим свідком та усвідомлюючи що його дії були помічені, почав втікати з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, проте пробігши незначну відстань від вказаного місця був затриманий свідком ОСОБА_7 та потерпілим, які безпосередньо слідували заним і він був постійно в їх полі зору. Таким чином, потерпілий та свідок припили злочинні дії обвинуваченого до того моменту, як той отримав реальну можливість розпорядитися та користуватися викраденим майном.
Отже, за встановлених судом обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням нормативного визначення закінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи, слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, що є менш тяжким злочином та покращує становище обвинуваченого.
Висновки сторони обвинувачення викладені в обвинувальному акті про те, що обвинувачений мав реальну можливість розпорядитись викраденим майном, на думку суду носять необґрунтований характер та не підтверджується дослідженими судом доказами, у зв`язку з чим не можуть бути покладені судом в основу обвинувачення.
Доводи захисника та обвинуваченого про те, що його дії повинні бути кваліфіковано як крадіжка, з огляду на встановлені обставини та досліджені судом докази, є безпідставними.
Так, відповідно до п. 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, необхідно кваліфікувати як грабіж.
Як встановлено в ході судового розгляду, дії обвинуваченого були направлені на викрадення чужих речей з автомобіля потерпілого, але він був помічений свідком, який намагався перешкодити викраденню майна. Усвідомлюючи, що його дії помічені, ОСОБА_3 проігнорував це і намагався втекти з вилученим майном, однак був затриманий потерпілим та свідком.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку в психіатричній лікарні не перебуває. Знаходиться на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 2017 року з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, каннабіноїдів, алкоголю.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості ним скоєного, а саме скоєння тяжкого злочину, його особу, який раніше судимий, характеризується посередньо, психічно здоровий, проте має захворювання у вигляді хронічного гепатиту «С» з переходом в цироз печінки, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілого, наявність у обвинуваченого сім`ї та малолітньої дитини.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують відповідальність вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, скоєння ним умисного корисливого злочину повторно, високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, високий рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі неможливе та може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.02.2018 покарання більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 18.04.2018.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення під вартою з 08.10.2017 по 18.04.2018, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до приведення вироку до виконання залишити у виді тримання під вартою.

Речові докази: автомагнітолу «Pioner» ФМ-модулятор, чохол з CD-дисками в кількості 27 шт., стартовий пістолет «Доміно 308», окуляри сонцезахисні «Cardeo», записник, зошит, спрей від комарів «Off», ліхтар автомобільний, робочу жилетку - повернути власнику; два СПУ залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1