Справа № 0707/1754/2012
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

25.04.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підсудного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 розглянув у закритому судовому засіданні кримінальну справу № 11кп/777/4/2016 за апеляціями обвинувача - помічника прокурора Мукачівського району ОСОБА_10 , підсудного ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2012.
Цим вироком засуджені: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець и мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, що має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючий, не судимий за ч.3 ст. 152 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі, та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець і мешканець АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, не судимий, за ч.3 ст. 152 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_13 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 і ОСОБА_13 звільнено від відбуття покарання з випробуванням впродовж трирічного іспитового строку. На них покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Ухвалено: запобіжним заходом щодо підсудних залишити підписку про невиїзд, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково: стягнути на її користь з ОСОБА_6 та ОСОБА_13 солідарно 50 000 грн. у покриття моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на користь ДНДЕКЦ МВС України по 749 грн. 65 коп. судових витрат, диктофон повернути потерпілій ОСОБА_8 , решту речових доказів знищити.
Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 і ОСОБА_13 вчинили злочини за таких обставин. 13.07.2005 приблизно о 1 годині на тротуарі ділянки автодороги Київ-Чоп в с. Карпати Мукачівського району між кафе «Джокер» і АЗС ВАТ «Укрнафта» неподалік залізничного вокзалу вони зустріли ОСОБА_8 . Скориставшись відсутністю інших осіб і темрявою, з метою задоволення статевої пристрасті, взявши її під руки і пригрозивши застосуванням фізичного насильства вони подолали її опір, примусили піти з ними в поле за селом Карпати у напрямку м. Сваляви і там, проти її волі, «по черзі разом з третьою невстановленою особою, яка через деякий час підійшла до них», зґвалтували її та вступили з нею в статеві зносини неприродним способом.
ОСОБА_6 і ОСОБА_13 було пред`явлено обвинувачення і в тому, що вони за попередньою змовою між собою та з невстановленою особою відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 мобільним телефоном «Pantech GF-200» вартістю 1800 грн.. Таке діяння орган досудового слідства кваліфікував за ч.1 ст. 186 КК України, як грабіж.
За обвинуваченням у злочині, передбаченому ч.1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 і ОСОБА_13 виправдані за недоведеністю їх участі в його вчиненні. У вироку суд зазначив, що жоден з доказів обвинувачення не містить фактичних даних, на підставі яких можна було б дійти висновку про вчинення підсудними такого злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.05.2012 запобіжний захід щодо підсудних було змінено на взяття під варту (т.7 а.с.105-106).
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.12.2013, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2014, вирок від 24.02.2012 щодо ОСОБА_13 залишено без змін, а апеляційні скарги обвинувача, представника потерпілої і захисника ОСОБА_14 без задоволення (т.7 а.с.158-161, 191-192).
За повідомленням, яке 19.02.2016 надійшло з Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, на підставі ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 24.05.2012 ОСОБА_6 18.02.2016 був затриманий і взятий під варту.
Обвинувач в своїй апеляції і доповненні до неї стосовно ОСОБА_6 вказує, що застосування судом ст. ст. 69 і 75 КК України не узгоджується з вимогами ст. 65 цього Кодексу. Стверджує, що судом не враховано ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, що у справі не встановлено обставин або даних про особу ОСОБА_6 , які б істотно його знижували і пом`якшували покарання. Просить вирок скасувати за м`якістю покарання і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України 10 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України - 6 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів 10 років позбавлення волі.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 вказує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, не визнав своєї вини, приховує третього співучасника, не виявив готовності відшкодувати потерпілій моральні і матеріальні збитки, отже суд, на його думку, безпідставно застосував щодо ОСОБА_6 ст.ст. 69 і 75 КК України. Посилання суду на його молодий вік, на наявність малолітніх дітей вважає необґрунтованим, оскільки за віком він добре усвідомлював значення своїх дій, та на час вчинення злочину дітей ще не мав. Просить визначити ОСОБА_6 реальне покарання без застосування ст.ст. 69 і 75 КК України.
Підсудний ОСОБА_6 в апеляції просить вирок щодо себе скасувати, а його виправдати. Настоює на своїх показаннях, які, на його думку, не спростовані, на тому, що ОСОБА_8 вступила з ним і ОСОБА_13 у статеві зносини добровільно і з власної ініціативи. У підтвердження своїх показань наводить почуті від ОСОБА_8 скарги на свого чоловіка, її розповідь про обставини, які передували події, приховання нею перед чоловіком факту статевих зносин з ним і ОСОБА_13 ..
Під час апеляційного розгляду справи підсудний ОСОБА_6 апеляційні вимоги змінив: після скасування вироку просить повернути кримінальну справу на додаткове розслідування. На обґрунтування цих вимог підсудний і захисник посилаються на те, що передача кримінальної справи від одного слідчого іншому не оформлена у письмовій формі і що в ній не притягнуто до кримінальної відповідальності третього співучасника.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги обвинувача та представника потерпілої і заперечила проти апеляційних вимог підсудного, пояснення представника потерпілої, який підтримав свої та, частково - обвинувача апеляційні вимоги і заперечив проти апеляційних вимог підсудного ОСОБА_6 , пояснення підсудного ОСОБА_6 і захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , його змінені апеляційні вимоги та заперечили проти доводів і вимог прокурора і представника потерпілої, провів часткове судове слідство, судові дебати, заслухав останнє слово підсудного, перевірив матеріали кримінальної справи, обговорив доводи сторін та представника потерпілої і вважає, що апеляція представника потерпілої підлягає до задоволення, апеляція обвинувача до часткового задоволення, а апеляція підсудного ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з таких підстав.
З показань потерпілої ОСОБА_8 у судовому засіданні (т.5 а.с. 210-212) вбачається, що 13.05.2005 під час нічної прогулянки в с. Карпати, де вона з сім`єю перебувала на відпочинку, до неї пристали незнайомі їй на той час ОСОБА_6 і ОСОБА_13 : заступили дорогу, в грубій формі розпитували, вимагали, щоб вона йшла з ними, погрожували фізичною розправою, затуляли їй рота, коли вона намагалась кричати, потім взяли її під руки і силоміць повели від дороги вглиб незнайомої їй місцевості. Далі один з них розстелив на землі куртку і став її роздягати. Боячись грубого поводження, фізичного насильства, яким погрожували ці особи, і прагнучи уникнути можливого зараження венеричною хворобою, вона дала їм презервативи, які завжди носила в сумці. ОСОБА_6 один раз вступив з нею в статеві зносини, ОСОБА_13 намагався вступити двічі, однак виявився неспроможним це зробити. Потім в статеві зносини з нею як природним, так і неприродним способом вступила третя особа, після чого вони залишили її і пішли.
Ці показання потерпілої цілком узгоджуються з даними, які містяться в протоколі огляду місця події (т.1 а.с. 2-12), висновках судово-медичних експертиз про наявні у потерпілої тілесні ушкодження, час та механізм їх виникнення (т.1 а.с.37-38, т.2 а.с.7-8), у висновку судової молекулярно-біологічної експертизи про збіг генетичних ознак зразків слини ОСОБА_13 та ОСОБА_15 з генетичними ознаками, встановленими на одязі потерпілої та паперовій серветці, вилученої з місця події (т.2 а.с.161-162), показаннями чоловіка потерпілої свідка ОСОБА_16 (т.5 а.с.212-214).
Суд першої інстанції всебічно, повно і неупереджено дослідив і проаналізував всі наявні докази, для перевірки яких задовольнив усі клопотання сторони захисту, зокрема про допити свідків, огляд місця події, відтворення обстановки і обставин події з потерпілою та з підсудними (т.6 а.с. 69-72, 76-78, 109-180, 224-232), дав їм належну оцінку, правильно встановив усі фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у зґвалтуванні потерпілої групою осіб та насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом групою осіб.
Доводи апеляції підсудного ОСОБА_6 про те, що показання потерпілої є суперечливими і непослідовними і що статеві зносини між підсудними та потерпілою відбулись за її згодою, Апеляційний суд визнає неспроможними, вважає, що вони відкинуті обґрунтовано і відзначає, що таке рішення суду першої інстанції вичерпно вмотивовано у вироку.
Відповідно до принципу диспозитивності, визначеного приписами, які містяться у ст. ст.16-1, 275, 324 КПК України, суд розглядає кримінальну справу тільки відносно підсудних, тільки в межах пред`явленого обвинувачення і вирішує в ній лише ті питання, які винесені на його розгляд прокурором, потерпілим, підсудним і захисником та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Тому доводи підсудного ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 на користь вимоги про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування задля притягнення до відповідальності третього співучасника Апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Довід про неналежне оформлення передачі кримінальної справи від одного слідчого іншому Апеляційний суд також відхиляє, як такий, що не відповідає дійсності. Наявна я матеріалах кримінальної справи постанова старшого слідчого прокуратури Мукачівського району радника юстиції ОСОБА_17 від 17.10.2005 про прийняття до свого провадження цієї ж справи, але відносно ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які підозрювались у вчиненні зазначених злочинів, на яку посилається захисник, обвинувачення ОСОБА_6 не стосується (т.1 а.с.162). Постановами слідчого від 30.11.2005 кримінальну справу щодо ОСОБА_18 і ОСОБА_19 закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.6 КПК України (т.1 а.с.195-199).
Отже, Апеляційний суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 разом з іншою особою 13.07.2005 приблизно о 1 годині на тротуарі ділянки автодороги Київ-Чоп в с. Карпати Мукачівського району між кафе «Джокер» і АЗС ВАТ «Укрнафта» неподалік залізничного вокзалу зустріли ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю інших осіб і темрявою, з метою задоволення статевої пристрасті, взявши її під руки і пригрозивши застосуванням фізичного насильства подолали її опір, примусили піти з ними в поле за селом Карпати у напрямку м. Сваляви і там проти її волі, по черзі разом з третьою невстановленою особою, яка через деякий час приєдналася до них, зґвалтували ОСОБА_8 та вступили з нею в статеві зносини неприродним способом.
Юридична кваліфікація вчиненого за ч.3 ст. 152 КК України, як зґвалтування, вчиненого групою осіб та за ч.2 ст.153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства і погроз його застосуванням, вчиненого групою осіб, цим обставинам відповідає, отже є правильною.
В частині виправдання підсудних за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та в частині вирішення цивільного позову вирок не оскаржено, тому, відповідно до ст. 365 КПК України, він у цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до ст. 69 КК України суд може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього Кодексу за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Згідно вироку обставинами, які пом`якшують покарання підсудних та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів є, щодо ОСОБА_6 , вчинення ним злочину вперше, у молодому віці, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей. Окрім цього суд врахував і те, що підсудні вчинили злочини без обтяжуючих обставин, не ухилялися від слідства і не вчинили під час слідства нових злочинів. До висновку про можливість виправлення та перевиховання підсудних без ізоляції від суспільства та відбування покарання суд першої інстанції дійшов спираючись на ті самі доводи.
Між тим, згідно ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за зґвалтування (ст.152) та насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (ст.153) настає з чотирнадцятирічного віку. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вчинив злочини за тиждень до свого дев`ятнадцятиріччя і добре усвідомлював значення своїх дій, та їх протиправність. Тому вважати його молодий вік обставиною, яка пом`якшує покарання та ще й істотно знижує суспільну небезпечність його діяння, підстав немає. Належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків покарання також не пом`якшує та ступеня тяжкості вчиненого злочину не знижує. Отже, положення ст. ст. 69 і 75 КК України суд першої інстанції застосував щодо ОСОБА_6 без достатніх на те підстав.
Разом з тим, Апеляційний суд не визнає необхідним призначати ОСОБА_6 настільки суворе покарання, на якому настоює обвинувач, враховуючи, що в справі не встановлено і в апеляції обвинувача не наведено обставин, які обґрунтовували б його призначення в такому розмірі.
Натомість Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 , як визнав доведеним суд першої інстанції, хоча і застосовував до потерпілої фізичне насильство та погрози, не задовольняв і не мав наміру особисто задовольняти статеву пристрасть неприродним способом, не судимий, має сім`ю, в якій двоє неповнолітніх дітей.
Керуючись ст.ст. 323, 324, 365, 366, 378 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
У Х В А Л И В :
апеляцію обвинувача - помічника прокурора Мукачівського району ОСОБА_10 , задовольнити частково, апеляцію представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 задовольнити, апеляцію підсудного ОСОБА_6 , з урахуванням змін, залишити без задоволення.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2012 щодо підсудного ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.
Виключити з вироку, як безпідставні, судження і рішення про застосування ст. ст. 69 і 75 КК України.
Призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 8 (вісім) років позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.
Строк відбуття ОСОБА_6 покарання обчислювати з 25.04.2016. В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 18.02.2016 по 25.04.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційні скарги на вирок Апеляційного суду Закарпатської області можуть бути подані через цей суд, до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту його проголошення, а підсудним ОСОБА_6 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Судді: