1Справа № 335/712/17 1-кп/335/193/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження строку тримання під вартою
28 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 23 листопада 2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 3 грудня 2017 р. включно.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Процесуальний прокурор у судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе впливати на потерпілого та свідка, який ще не був допитаний, перешкодити кримінальному провадженню, переховуватися від суду.
Потерпілий у судовому засіданні підтримав думку процесуального прокурора, зазначив, що ризики та обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не змінились, крім того, обвинуваченим так і не відшкодовано спричинену йому злочином шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з тих підстав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які в судовому засіданні посилається прокурор, базуються лише на припущеннях, вони нічим не підтверджені. Також, захисник значила, що відсутні докази спричинення потерпілому шкоди.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Тому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, яке скоєне проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, ступінь відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, його вік та стан здоров`я, а саме, що він є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має.
У судовому засіданні прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , він зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, який ще не допитувався у судовому засіданні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді взяття під варту, на даному етапі провадження у кримінальному провадженні не зменшилась. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.
Як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 оголошувався у розшук, що підтверджує наявність щодо нього ризику переховування.
Також суд враховує, що у кримінальному провадженні ще не був допитаний свідок ОСОБА_7 , внаслідок чого не змінився ризик впливу на свідка. Розглянути кримінальне провадження до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо.
Таким чином, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, про який просять обвинувачений та захисник у судовому засіданні, на думку суду не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин сторона захисту суду не надала.
Судом враховується також думка потерпілого, який наполягав на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому.
На даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду даного питання.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого та вважає за неможливе застосування більш м`якогозапобіжного заходу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про його скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Частиною 3 вказаної статті встановлено перелік документів, які мають бути додані до клопотання.
Суд вважає, що заявлене захисником у судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу не відповідає наведеним вимогам КПК України, а тому розцінюється судом як заперечення щодо продовження раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу. При цьому, заперечення сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу ґрунтується лише на поясненнях захисника та самого обвинуваченого. В цей же час, рішення суду, у т.ч. з даного процесуального питання, не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий відсутні, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України залишити без змін та продовжити строком на 60 (шістдесят) діб з 28 листопада 2017 року до 26 січня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 листопада 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 4 грудня 2017 р. о 11:15 год.

Суддя ОСОБА_1