В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2017 за № 0012504 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 08.09.2017 приблизно о 20:30 год. прийшов до магазину «Нью Йоркер», який знаходиться в приміщенні ТЦ «Скаймол» по пр-ту Ватутіна, 2-Т з метою придбання одягу.

Пройшовши в торгівельний зал ОСОБА_5 помітив на вітрині чоловічі куртки, на придбання яких у нього не вистачало коштів, та, у цей момент, у нього виник умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який останній взяв з вітрини чоловічу куртку, артикул 36-632, вартістю 599 гривень, та чоловічу куртку артикул 36-650, вартістю 899 гривень, які належить ТОВ «Нью Йоркер Україна».

В подальшому, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, розуміючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «анти крадіжка», бажаючи приховати скоєний злочин, за допомогою кусачок зірвав з курток протикрадіжні кліпси, після чого поклав вказані вище куртки до рюкзаку, який знаходився у нього при собі та почав рухатись в напрямку виходу з приміщення, але на виході був затриманий працівниками охорони вказаного магазину, тим самим виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але останній завершити не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаними в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покав, підтвердив обставини скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами справи.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинувачених у відповідності до положень Кримінального Кодексу України,за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді обмеження волі та зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Зокрема, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та його допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід змінити на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили та поряд з цим до набрання вироком законної сили покласти на нього наступні обов`язки з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, як-то: не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, звільнивши його з-під варти негайно у залі суду.

Речові докази: 2 чоловічі куртки, - залишити у володінні власника ТОВ «Нью Йоркер Україна».

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: ОСОБА_1