АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/162/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/9106/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 7 лютого 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, який має середню освіту, не працює, не одружений, раніше судимий:
1) 24.11.2010 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 3 роки;
2) 7.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки; 3) 28.10.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 5 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки;
зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2014 р. і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 03.05.2015 р., приблизно о 23 годині, ОСОБА_8 , діючи повторно, знаходячись біля будинку № 12 по вул. Командарма Уборевича в м. Харкові та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замка відкрив водійські двері в автомобілі Opel Vectra сірого кольору, держ. номер. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та з салону автомобіля таємно викрав автомагнітолу Pioneer DEH-6150BT DVD, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1065 грн. Після цього ОСОБА_8 , з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим з власним розсудом. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду у сумі 1 065 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу вказав, що злочину не вчиняв, матеріали справи сфальсифіковано працівниками поліції, судовий розгляд проведено неповно та необ`єктивно, без участі потерпілого та свідків, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості укласти угоду про примирення. Крім того, йому не було роз`яснено право на укладення такої угоди із потерпілим. Звертає увагу, що матеріали справи не містять заяви ОСОБА_9 про скоєння злочину.
Крім того, ОСОБА_8 при апеляційному розгляді справи подав заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», від якої в судовому засіданні 20.03.2018 року відмовився.
Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обгрунтованим; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію ОСОБА_8 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, показав, що він не мав грошей та вирішив скоїти крадіжку. У вчиненому злочині щиро кається і бажає вибачитися перед потерпілим по справі. Просив суд розглянути справу у повному обсязі та надати йому можливість укласти з потерпілим угоду про примирення. Вказав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним злочину відображені вірно.
Районним судом приймалися заходи для виклику потерпілого ОСОБА_9 в судове засідання, проте, на чисельні виклики до суду: 09.07.2015 р., 18.08.2015 р., 27.05.2016 р., 11.07.2016 р., 16.08.2016 р., 30.09.2016 р., 21.12.2016 р., 07.02.2017 року він не з`явився. Прокурору надавалося доручення про встановлення місця перебування ОСОБА_9 (ухвала від 30.09.2016 р., том 1, арк. 87-88) та працівниками міліції встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 за зазначеною адресою: АДРЕСА_2 на даний час не проживає, орендував квартиру на час скоєння злочину, куди виїхав невідомо (том 1, арк. 130-132, 135).
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 знає тривалий час, як особу, що схильна до скоєння правопорушень. Вночі з 03 травня 2015 року на 04 травня 2015 року, приблизно о 22.30 год. він зустрічався зі своїм знайомим ОСОБА_12 . Коли побачив як чоловік, що був одягнутий у сіру куртку з капюшоном, джинси, з автомобіля Опель сірого кольору щось дістав та швидко став убігати в сторони алеї, при цьому двері автомобіля не закрив. Він став переслідувати чоловіка, що тікав та затримав його, це був ОСОБА_11 , який з машини витяг автомагнітолу. Він визвав слідчо-оперативну групу. Магнітола була вилучена у обвинуваченого в присутності понятих.
Із вказаними показаннями свідка обвинувачений ОСОБА_11 в суді 1-ї інстанції погодився (журнал с/з від 21.12.2016 р. том 1, арк. 144-145).
Згідно з протоколами огляду місця події від 03.05.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , був оглянутий автомобіль Опель реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому пошкоджений замок на лівій передній двері, в панелі автомобіля на місці автомагнітоли , обірвані дроти, оглянута та у присутності понятих вилучена у ОСОБА_8 автомагнітола, що належить потерпілому ОСОБА_9 .
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2015 року з фототаблицею, потерпілий ОСОБА_9 впізнав належну йому автомагнітолу серед інших.
Також, при встановленні вини обвинуваченого суд послався на заяву потерпілого про вчинення злочину та копію паспорта ОСОБА_9 (том 2, арк. 166-167).
Зазначені показання обвинуваченого, свідка ОСОБА_10 , письмові докази по справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені та вказані у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку.
По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за яким його засуджено, поза розумним сумнівом.
Стосовно доводу обвинуваченого про порушення його процесуальних прав, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_8 неодноразово вручалися пам`ятки про права та обов`язки, передбачені КПК України (том № 1, арк. 42, 59, 106), при розгляді справи в суді 1-ї інстанції у якості захисника обвинуваченого приймав участь адвокат ОСОБА_13 . Вказані обставини спростовують посилання обвинуваченого про неповідомлення та порушення судом його процесуальних прав.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно та всебічно, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, порушень кримінального процесуального закону, прав обвинуваченого, які б могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_8 залишається без задоволення, а вирок районного суду без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) ОСОБА_8 в строк відбування покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення за правилами даної норми Закону.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону від 26.11.2015 р.) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2016 р. по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в подальшому - день за день.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: