Єдиний унікальний номер 227/2809/16-к
Номер провадження 11-кп/775/126/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року про відміну звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2016 року, відносно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Святогорівка Донецької області, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, інваліда 3 групи, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника Добропільського МВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про відміну звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2016 року.

Ухвала суду мотивована тим, що відсутні підстави для відміни звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду від 27.09.2016 року покарання у виді 1 року позбавлення волі. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_7 систематично не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Зазначає, що чинним КПК не передбачено звільнення інваліда 3 групи від виконання покладених на нього судом обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 не навів поважних причин неявки до органу пробації у призначені дати, крім того мав реальну можливість звернутись до закладів охорони здоров`я у разі погіршення самопочуття.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані виконувати обов`язки, покладені на них судом.

У відповідності з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Відповідно до вимог ст. 78 ч. 2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Підставою для відміни призначеного судом випробування та направлення засудженого для відбування обраного йому покарання, є систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказаних вимог закону при постановлені оскаржуваної ухвали, не вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Як вбачається із вироку суду, при застосуванні до ОСОБА_7 положень статті 75 КК України, у відповідності до положень ст.76 КК України, на нього були покладенні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (матеріали особової справи № 66/2016, а.п. 2-3).

З матеріалів особової справи № 66/2016, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , 14.11.2016 року ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, а також наслідками за невиконання покладених на нього обов`язків (а.п. 18-19 ). Також засудженому було встановлено дні явки на реєстрацію: третій понеділок кожного місяця (а.п. 21), з 23 травня 2017 року змінено на перший та третій понеділок кожного місяця (а.п. 38), з 20 червня 2017 року змінено на перший, другий, третій та четвертий понеділок кожного місяця (а.п. 38),

18.04.2017р.,15.05.2017р.,19.06.2017р.,26.06.2017р.,03.07.2017р., 10.07.2017р., 17.07.2017р.,24.07.2017р. ОСОБА_7 не з`явився до органу пробації на реєстрацію без поважних причин, за що 19.04.2017 року, 23.05.2017 року, 20.06.2017 року, 19.07.2017 року був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування призначеного судом покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень. Не зважаючи на попередження, ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, що підтверджується наданим ним поясненнями.

Відповідно до довідки з КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» від 14.07.2017 року № 2119 ОСОБА_7 в період з 26.06.2017 року за наданням медичної допомоги не звертався, на стаціонарному лікуванні не знаходився.

Відповідно до довідки Добропільського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 19.07.2017 року, ОСОБА_7 за отриманням медичної допомоги в період з 26.06.2017 року не звертався.

Відповідно до довідки Добропільського центру первинної медико-санітарної від 24.07.2017 року ОСОБА_7 в період з 26.06.2017 року за медичною допомогою до амбулаторії центру не звертався.

Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» від 17.08.2017 року, 08.08.2017 року ОСОБА_7 був доставлений швидкою допомогою у приймальне відділення, після огляду встановлений діагноз алкогольна інтоксикація. ОСОБА_7 швидкою допомогою доставлений до наркологічного відділення, де йому була надана медична допомога, на прийом лікаря-нарколога, призначений на 09.08.2017 року, останній не з`явився.

Викладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 систематично не виконував покладені на нього обов`язки та про його небажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Умовами, за яких випробування буде вважатися успішним (ч. 2 ст. 75, ч. 2 ст. 78 КК України), є: 1) невчинення засудженим нового злочину протягом визначеного судом іспитового строку; 2) виконання протягом цього ж строку покладених на нього обов`язків; 3) невчинення засудженим систематично правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Дотримання зазначених умов свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Оскільки засудженим ОСОБА_7 не виконано умов, передбачених ст.ст. 75, 78 КК України і протягом іспитового строку він порушив покладені на нього обов`язки, то звільнення його з випробуванням не може вважатися успішним, а тому судом першої інстанції зроблено не вірний висновок про відсутність підстав для направлення засудженого ОСОБА_7 для відбуття призначеного покарання.

Згідно матеріалів провадження закінчення строку відбування покарання з випробуванням є 27.09.2017 року, а порушення умов, передбачених ст.. 75,78 КК України відбулось до закінчення вказаного терміну.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Оскільки в матеріалах провадження не міститься рішення суду щодо звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання, він вважається таким, що не відбув призначене покарання з випробуванням.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 163, 166 КВК України, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_7 , для відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ: