Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1518/17
Номер провадження 1-кс/530/217/17

У Х В А Л А
іменем України
02.11.2017 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Дзержинськ, Донецької області, українцю, громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000550 від 31.10.2017 року, за ознаками ст.187 ч.3 КК України.

Слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із начальником Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_3 ..

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 31.10.2017 року близько о 02 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, шляхом розбиття віконного скла таємно проник до будинку господарства ОСОБА_7 , розташованого в АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливою метою, вчинив напад поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, на ОСОБА_7 , а саме: своїми руками схопив її за тулуб та скинув з ліжка на підлогу, та став руками душити її за шию, намагаючись засунути як кляп хустину до рота та заклеїти його липкою стрічкою «скотч», а потім з-під ковдри на ліжку викрав грошові кошти в сумі 1350 грн., що належать ОСОБА_7 , чим завдав їй майнової шкоди на вказану суму.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), поєднаному з проникненням в житло, тобто у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: 1)18.04.2000 року Шишацьким р/с Полтавської області за ч.1 ст.206 КК СРСР до 1 року виправних робіт; 2)15.10.2001 року Шишацьким р/с Полтавської області за ч.2 ст.185 КК СРСР до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 3) 11.12.2002 року Шишацьким р/с Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 4)26.06.2012 року Полтавським р/с Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі;5) На даний час притягується до відповідальності за ч.1 ст.122 КК України Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, якому 01.11.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

31.10.2017 року ОСОБА_6 о 23:10 год. затримано на підставі ст.208 КПК України.

01.11.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

Існування вказаних ризиків слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суровість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Заслухавши обґрунтування клопотання ст. слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, ОСОБА_6 , який нічого не сказав, при цьому вказав, що суть ст.. 63 Коституції України йому зрозуміло як і його права, але говорити нічого не хоче, захисника-адвоката ОСОБА_4 , вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку:

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підтвердженням таких ризиків є той факт, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді від 7 до 12 років позбавлення волі, а тому, розуміючи невідворотність покарання за скоєне кримінальне правопорушення, з метою його уникнення, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду а тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

Враховуючи спосіб вчиненого злочину, те що він скоєний відносно особи похилого віку, в стані алкогольного сп`яніння та підозрюваний не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутності джерел для існування, встановлено що останній може продовжити протиправну діяльність з метою отримання засобів для існування, або застосовуючи насильство вчинити заходи насильницького характеру з метою впливу на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наявності вказаних ризиків та доказів, підтверджуючих об`єктивний характер їх існування, інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 з наступних причин: особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що залишаючись на волі може зустрітися зі свідками, потерпілою впливати на них, вчинити інше кримінальне правопорушення; особиста порука не можливо застосувати, так як не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного; застава не може бути застосована, так як відповідно до п.1 ч.2 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин із застосуванням насильства, тому відсутні підстави для застосування цього запобіжного заходу; домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що особа підозрюваного підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а також у зв`язку з тим, що останній не має постійного місця проживання та схильний до вчинення злочинів.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 31.10.2017 року, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було вилучено речові докази;

- протоколом огляду місця події від 31.10.2017 року, в ході якого ОСОБА_6 1978 р.н. видав для огляду та вилучення одяг в якому він був вдягнутий під час вчинення вказаного кримінального правопорушення, ніж за допомогою якого він витягнув скло з віконної рами;

- протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання показала, що 31.10.2017 року вночі під час того як вона відпочивала за адресою свого проживання, вона почула, що у веранді її будинку щось тріщить від чого вона прокинулася, та вийшла до веранди, де нічого підозрілого не побачила та повернулася до ліжка та лягла на нього. Лежачи на ліжку, вона почула, що до її кімнати хтось підходить. Хоча світло в її кімнаті було вимкнуто, але вона побачила, що до неї підійшов чоловік який почав її душити своїми руками, зіштовхнув її з ліжка від чого вона опинилася на підлозі, після чого почав запихувати їй до рота хустку, а також почав намагатися заклеїти рот скетчем, після чого запхнув її головою вперед під ліжко. Приблизно через хвилину вказаний чоловік, виходячи з кімнати, сказав їй: «С..ка, як тільки скажеш кому, я тебе вб`ю.» По цих словах вона впізнала голос чоловіка, який недавно посилився в сусідньому будинку. Ввімкнувши світло в кімнаті, вона виявила, що вказаний чоловік викрав у неї з під ковдри на ліжку грошові кошти в сумі 1350 гривень, після чого вона зателефонувала до поліції та до рідних;

- протоколом пред`явлення особи на впізнання від 31.10.2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка здійснила на неї розбійний напад, в ході якого заволоділа належними їй грошовими коштами в сумі 1350 гривень;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 31.10.2017 року, в ході якого остання розказала та показала на місці про обставини вчинення відносно неї вказаного вище кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 31.10.2017 року, в ході якого ОСОБА_6 перебуваючи на території домогосподарства розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вказав на звалище дощок, які перебували на території даного домогосподарства, в яких було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1350 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_7 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 170 від 01.11.2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, припухлості м`яких тканин верхньої та нижньої губ, крововиливів на слизових оболонках губ, забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи які кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- актом медичного огляду №152 від 31.10.2017 року ОСОБА_6 згідно якого був в стані алкогольного сп`яніння;

- постановою про визнання і приєднання речових доказів від 01.11.2017 року: три уламки скла і скляну «утку»; фрагмент фактури тканини; сліди відображення фактури тканини на трьох відрізках ЛС «Скотч»; одну вертикальну та дві горизонтальні дерев`яні перемички з вікна в місці проникнення; відбиток протектора сліду взуття на підлозі у веранді на ЛС «Скотч»; ЛС «Скотч»; частину підлоги зі слідом РБК та контрольний зразок частини підлоги; дерев`яний натільний хрестик; жіночу хустку зі слідами РБК; сліди пальців рук на 4-х відрізках ЛС «Скотч», куртку чорного кольору, штани, светр, мокасини, перчатки оранжевого кольору, кухонний ніж, а також на грошові кошти в сумі 1350 грн;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

- показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідків;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення;

Згідно вимоги про судимість, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та на даний час притягується до відповідальності за ч.1 ст.122 КК України Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області.

З огляду на юридичну суть та зміст положень КПК УКраїни, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_6 , внесе корективи в соціально-психологічні властивості підозрюваного, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, встановлюючи та аналізуючи наявність поданих доказів про обставини, які передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України (що ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу та недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів), слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України є доведеними.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.
Суд бере до уваги, що належне ОСОБА_6 , майно достатнє для сплати застави при його реалізації відсутнє, обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, зареєстрований в одному а проживає в іншому невеликому населеному пункті, має родичів на території України та Росії тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати ОСОБА_6 , винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий судя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього кодексу має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненного із застосуванням насильства або погрозою його застосування, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування щодо потерпілої ОСОБА_7 ..
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят ) днів.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з часу затримання з 31.10.2017 року по 30 грудня 2017 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1