В И Р О К
іменем України
Справа №377/65/18
Провадження №1-кп/377/16/18
20 лютого 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич Київської області, громадянина України, не одруженого, освіта повна вища, працюючого на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаді дезактивувальника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, -
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 незаконно проник до житла, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України, за наступних обставин.
02 травня 2016 року, близько 06 години 15 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання свого товариша ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , під час спілкування з останнім дізнався, що потерпіла ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_4 вказаного вище будинку, постійно ображає його матір і порушує нормальні умови співжиття, та запропонував ОСОБА_6 піти з ним до місця її проживання, щоб надати допомогу під час розмови між ним та ОСОБА_4 ..
Прийшовши за адресою проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 почав вимагати відчинити двері, проте потерпіла через зачинені двері попросила залишити її в спокої. Після того, остання, почувши безперестанний гучний стук у двері її квартири увімкнула відеокамеру в своєму мобільному телефоні, який тримала в руці, та почала здійснювати відеозапис, відкриваючи при цьому вхідні двері квартири.
У той же час, ОСОБА_5 , перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , побачив, що ОСОБА_4 , знаходячись у середині квартири, здійснює відеозйомку на свій мобільний телефон, вирішив незаконно проникнути до її житла, а саме до зазначеної вище квартири з метою примусового припинення таких дій потерпілої.
Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, ОСОБА_5 увійшов через незачинені двері у квартиру АДРЕСА_5 , яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.08.2008 року, серія НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , та є її постійним житлом, всупереч волі останньої, не маючи її дозволу на знаходження та пересування по приміщенню вказаної квартири та не маючи для цього інших визначених законом підстав, тобто порушив гарантоване право власника на недоторканість його житла чи іншого володіння.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_5 зайшов у вказану вище квартиру, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла особи шляхом вчинення вказаних вище дій, підійшов до потерпілої ОСОБА_4 та руками вибив з її рук мобільний телефон, яким вона в цей час здійснювала відеозапис та, таким чином, досяг своєї мети, з якою він незаконно проник до житла останньої.
Відповідальність за цей злочин передбачена ч. 1 ст. 162 КК України за ознаками незаконного проникнення до житла.
У судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у інкримінованому злочині і показав, що 02 травня 2016 року, близько 06 години 15 хвилин, він перебував за місцем проживання свого товариша ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . В розмові з ним він дізнався, що ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_4 цього будинку, постійно ображає його матір. Тому він запропонував ОСОБА_6 піти з ним до місця її проживання, щоб надати допомогу під час розмови між ним та ОСОБА_4 .. Прийшовши за адресою проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 почав стукати у її двері і вимагати їх відчинити. Після того, як потерпіла відкрила двері, то між нею та ОСОБА_6 почалася сварка. Він підійшов до дверей, щоб забрати ОСОБА_6 , але помітив, як потерпіла почала здійснювати відеозйомку на мобільний телефон, який тримала в руці. Тоді він вирішив проникнути до її квартири з метою примусового припинення відеозйомки, яку здійснювала потерпіла. Увійшовши через незачинені двері у квартиру АДРЕСА_5 , всупереч волі потерпілої, підійшов до неї та руками вибив з її рук мобільний телефон, яким вона в цей час здійснювала відеозапис. Після того, як телефон впав на підлогу, він вийшов з квартири. В скоєному щиро розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що вона проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , яка перебуває у її власності. 02 травня 2016 року, близько 06 години 15 хвилин, до її квартири підійшов сусід знизу ОСОБА_6 , який звинувачував її в тому, що вона постійно затоплює його квартиру, та почав вимагати відчинити двері. Через зачинені двері вона попросила залишити її в спокої. Після того, почувши безперестанний гучний стук у двері її квартири, вона відкрила двері та увімкнула відеокамеру в своєму мобільному телефоні, який тримала в руці, і почала здійснювати відеозапис. Між нею та ОСОБА_6 виникла сварка. В цей час до дверей квартири підійшов ОСОБА_5 та намагався відсунути від дверей ОСОБА_6 .. Перебуваючи біля вхідних дверей її квартири, він побачив, як вона здійснює відеозйомку на свій мобільний телефон, і без її дозволу увійшов через незачинені двері до квартири. Знаходячись у квартирі проти її волі, він підійшов до неї, розмахнувся рукою та вибив мобільний телефон з її рук, після чого вийшов з квартири.
З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання.
Так, обвинувачений вчинив злочин, що згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений має постійне місце проживання та за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи та позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» не перебуває, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги обставини злочину, ступінь тяжкості злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який усвідомив свою вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати відсутні.
Підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не вбачається.
Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 гривень.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1