АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року клопотання слідчого СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 про арешт майна задоволено та накладено арешт на транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 412» д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та на два стовбури деревини породи дуб, 1-й довжиною 3,08 м. діаметром 59 см., та 2-ий довжиною 3,10 м., діаметром 44 см., які перебувають на спеціальному майданчику Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за адресою: вул. Незалежності, 49, м. Заставна Чернівецької області.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Мерседес Бенц 412» .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя, всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, необґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про арешт майна.

ЄУНСП 716/1841/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Справа №11-сс/794/296/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України
Слідчим суддею не надано належної оцінки тим обставинам, що вищевказаний транспортний засіб придбаний ним у встановленому законом порядку та являється його власністю. Даний транспортний засіб вилучений органом досудового розслідування у його знайомого ОСОБА_9 , який ним користувався. До обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, він не має жодного відношення.

Також апелянт зауважив, що арешт майна порушує його права, як власника транспортного засобу, та не є співмірним із завданнями кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про накладення арешту, включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих в Апеляційний суд Чернівецької області матеріалів, Заставнівським ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 15.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

16.11.2017 року старший слідчий СВ Заставнівського відділення поліції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з клопотанням про арешт майна , а саме на транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 412» д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , та на два стовбури деревини породи дуб, 1-й довжиною 3,08 м. діаметром 59 см., та 2-ий довжиною 3,10 м., діаметром 44 см.

17.11.2017 року ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області було задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на вказане майно.

Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя місцевого суду обґрунтував це тим, що слідчим доведено правову підставу для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та орган досудового розслідування не дотримались.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Разом з тим, як вбачається з внесеного на розгляд клопотання про арешт майна, органом досудового розслідування у цьому клопотанні викладено тільки фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, без посилання на жодну правову підставу, передбачену статтею 170 КПК України.

Положеннями ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк для усунення недоліків.

Однак, слідчий суддя наведеної норми закону не дотримався та вийшов за межі внесеного на розгляд клопотання про арешт майна, визначивши самостійно правову підставу, відповідно до якої і наклав арешт на майно.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, посилаючись в оскаржуваній ухвалі на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, відповідності вказаного майна автомобіля марки и «Мерседес Бенц 412» критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, формально виклав відповідну норму закону, належним чином не обґрунтував таке твердження.

При цьому, як вбачається із постанови про приєднання предмету до справи як речового доказу від 15.11.2017 року, жодних мотивів і обґрунтувань з яких автомобіль марки «Мерседес Бенц 412» визнаний речовим доказом, слідчим наведено не було.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вказане майно має до розслідування вчиненого злочину, апеляційний суд вважає, що у даному провадженні сторона обвинувачення не довела необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності арешту автомобіля марки «Мерседес Бенц 412», який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 412» д.н.з НОМЕР_1 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний автомобіль.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:суддя ( ОСОБА_1 )
(30.11.2017 р.)