АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу 21/2 Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу 21/2 Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28. ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком на два місяці.
Розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя погодився з його доводами про достатність доказів обґрунтованої підозри, але дійшов висновку, що клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного інших (менш суворих) запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Слідчий суддя вказав, що орган досудового розслідування не мотивував, чому, менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема не усунуть ризиків переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування чи суду, спробам знищити , сховати будь-які документи чи речі, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконного впливу на свідків у справі та перешкоджати розслідуванню справи іншим чином.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі не менше 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
В апеляції прокурор зазначає, що слідчим суддею порушено вимоги кримінально процесуального закону, зокрема, при обчисленні строку обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено менший ніж 2-х місячний строк дії такого запобіжного заходу ніж це передбачено законом. Додає. Що судом під час прийняття відповідного рішення не враховано суттєві фактичні дані та обставини справи, які свідчать про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор посилається на існування доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, наявності ризиків того, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, ймовірність знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи які мають значення для обставин розслідування кримінального провадження, впливати на свідків та інших підозрюваних враховуючи авторитет підозрюваного та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також прокурор зазначає, що судом не враховано вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255 та ч.4 ст.28, ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним та доведеність обґрунтованих ризиків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів,в провадженні Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.07.2016 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002434 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України..
21.12.2017 року о 12 год. 11 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
22.12.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби строком на два місяці, до 12 год. 11 хв. 16 лютого 2018 року, за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
Разом з тим, колегія суддів, враховуючи наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, конкретні обставини справи, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 який вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину та новонароджену дитину, позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, приходить до висновку про необхідність застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до16 лютого 2018 року, за місцем постійного проживання підозрюваного, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись, ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби строком на два місяці, до 16 години 50 хвилин 16 лютого 2018 року, за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2, та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 ,запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до16 лютого 2018 року, за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 або іншого слідчого у кримінальному провадженні № 0002434, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні № 0002434;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/132/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1