Справа №646/4196/17
Провадження№1-кп/646/524/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14.11.2016 року до ЄРДР № 0002879 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, не працюючого, розлучений, з вищою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2016 року, близько 18 годин 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись на проїжджій частині дороги біля пішохідного переходу, поблизу будинку №82 про проспекту Гагаріна у м. Харкові, на фоні раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов до автомобілю «Subaru Outback» д.н. НОМЕР_1 , в якому знаходився потерпілий, та наніс один удар правою ногою через відчинене ведійське вікно в область обличчя ОСОБА_5 .. Після чого, потерпілий вийшов з автомобілю, а ОСОБА_4 не бажаючи припинити свої протиправні дії, стоячи навпроти потерпілого наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 7002-ая/16 від 23.11.2016, тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани потиличної ділянки зліва, яка за ступенем тяжкості відносить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає, покарання просив призначити згідно закону.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше не судимим, за місцем мешкання характеризується добре.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який згідно вимог ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наведених вище даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позицію сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді штрафу.

Також в судовому засіданні ОСОБА_4 було заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості та є учасником бойових дій на підтвердження чого надав копію посвідчення серії НОМЕР_2 .

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850, 00 гривень.
Клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 діб після проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1