АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого, судді Лагнюка М.М.,

суддів Ковальської В.В. та Балацької Г.О.,

за участю прокурора Рабінчук Т.І.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2009 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого:

засуджено:

- за ч. 1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України від призначеного судом покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України на засудженого покладено обовязки передбачені п.п.2- 4 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що 05 лютого 2009 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись в підїзді №4 будинку №4 по вул. Драгоманова в м. Києві, умисно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, скоїв розбійний напад на потерпілого ОСОБА_3, а саме: випередивши останнього при вході у вказаний вище підїзд №4, розвернувся до потерпілого обличчям та з метою недопущення опору з боку потерпілого, застосував фізичне

Справа № 11 -а-2490/09 Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України

Головуючий у 1-й інстанції Колесник О.М.

Доповідач в апеляції ОСОБА_4

насильство, що є небезпечним для життя чи здоровя особи, яке полягало в тому, що ОСОБА_5 раптово наніс ОСОБА_3 кулаками своїх рук декілька ударів в область обличчя, внаслідок чого потерпілий упав на підлогу.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_1 став наносити численні удари кулаками рук та взутими ногами в область обличчя та голови ОСОБА_3, внаслідок чого останній втратив свідомість.

Згідно висновку експерта №362/Е від 31.03.2009 року дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 06.02.2009 року о 1 годині 10 хвилин у ОСОБА_3 виявлена закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому кісток носу зі зміщенням, забійних ран, саден мяких тканин голови. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричиненні вони тупим (ми) предметом (ами), могли утворитися в термін та за обставин вказаних ОСОБА_3 Вищевказана закрита черепно-мозкова травма не є небезпечною для життя і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Після чого, ОСОБА_1 перевіривши вміст кишень одягу потерпілого, заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Samsung SGH- С160» вартістю 570 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «МТС» №8-095-3364441 вартістю 25 гривень, з грошима на рахунку в сумі 25 гривень, гаманцем вартістю 150 гривень, з грошовими коштами в ньому 30 гривень, посвідченням старшого прокурора відділу військової прокуратури на імя ОСОБА_3, яке матеріальної цінності для потерпілого не становить, а всього ОСОБА_1 заволодів майном ОСОБА_3 на загальну суму 800 гривень, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину ОСОБА_1 зник та викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд.

В поданій апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок районного суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину внаслідок мякості, зокрема в справі немає ніяких обставин, які помякшують покарання засудженого. На переконання прокурора підстав для застосування ст. 75 КК України немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, пояснення засудженого та його захисника, які заперечували проти поданої апеляції прокурора і просили вирок залишити без зміни, провівши судові дебати та надавши останнє слово засудженому, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і обґрунтовані зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом дій ОСОБА_1 в апеляційному поданні не заперечується.

Хоча засуджений ОСОБА_1 під час досудового слідства, так і судового розгляду справи своєї вини у вчиненні злочину за який його засуджено не визнав, але його винуватість підтверджується перевіреними та детально проаналізованими судом першої інстанції доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 показав, що 05 лютого 2009 року він повертався додому і підходячи до свого підїзду, відчув кроки позаду, озирнувся і побачив молодого чоловіка, якого відкривши ключем вхідні двері, пропустив у коридор, куди пройшов незнайомець, який різко розвернувся обличчям до нього. Саме в цей час він роздивився в ньому і побачив обличчя засудженого ОСОБА_1 , який наніс йому декілька ударів рукою в голову та втратив після чого свідомість. Пізніше він відчув ще декілька ударів по тілу, а потім він йому порвав куртку та перевіряв вміст кишень, заволодівши потім мобільним телефоном, гаманцем з грошима та посвідчення працівника прокуратури.

Як убачається із протоколу предявлення особи для впізнання від 26 лютого 2009 року потерпілий ОСОБА_3 серед предявлених 4 осіб впевнено впізнав ОСОБА_6, як особу, яка 5 лютого 2009 року вчинила на нього напад в підїзді , при цьому спричинила тілесні ушкодження та заволоділа його речами( а.с. 103 - 105).

Показання потерпілого ОСОБА_3 не викликають сумніву у своїй достовірності у колегії суддів і тому, що такі показання про вчинення на нього нападу він давав послідовно протягом всього досудового та судового слідства, а також підтвердив їх на очній ставці з ОСОБА_1

Аналізуючи показання ОСОБА_3, колегія суддів звертає увагу, що будучи професійним юристом та маючи великий життєвий досвід він з моменту проведення впізнання жодного разу не засумнівався в тому, що злочин щодо нього вчинив хтось інший , а навпаки послідовно стверджував про вчинення відносно нього злочину саме ОСОБА_1

Як видно з довідки та карти виїзду Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги №29 від 06.02.2009 року ОСОБА_3 був доставлений з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забої, закрита м/т голови, перелом кісток носа (а.с. 12);

Згідно висновку судово - медичної експертизи №362/Е від 31.03.2009 року у ОСОБА_3 виявлена закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому кісток носу зі зміщенням, забійних ран, саден мяких тканин голови, вищевказана закрита черепно- мозкова травма не є небезпечною для життя і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.(а.с.32-24);

Протоколом огляду та вилучення від 21.02.2009 року встановлено, що у ОСОБА_7, яка є співмешканкою ОСОБА_1 було вилучено мобільний телефон «Samsung SGH - С160», і як стверджувала при проведенні даної слідчої дії даний телефон їй подарував ОСОБА_1 (а.с.36);

Належним чином досудовим слідством перевірені доводи ОСОБА_1 про алібі, тобто те, що він не міг вчинити даний злочин, бо того вечора знаходився вдома у своєї співмешканки за адресою м. Київ, вул.. Драгоманова, 3 та обґрунтовано визнано неспроможними. Колегія суддів погоджується з таким висновком досудового слідства з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, зокрема і це визнав ОСОБА_1у нього у користуванні в період часу вчинення злочину були у користуванні два мобільні телефони з номерами № 8 -067 - 7309265 і № 8- 044- 5925055. В той же час у його співмешканки ОСОБА_7 телефон № 098- 860- 75 -22.

Згідно роздруківки деталізації телефонних дзвінків з мобільного телефону № 8 - 067 - 730 - 92 65 належного ОСОБА_1 в період після вчинення злочину та після його вчинення він знаходився не вдома за місцем проживання по вул.. Драгоманова, а біля готелю « Славутич» по вул.. Ентузіастів та по вул.. Харківське шосе в м. Києві, звідки надсилав СМС - повідомлення своїй співмешканці ОСОБА_7 на її № 8 − 098 − 860 − 75 − 22.( а.с. 69)

З уваги на приведені і інші докази, які є в матеріалах справи суд першої інстанції обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів, які містяться в апеляційному поданні прокурора про визнання призначеного ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст.75 КК України такими, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то їх слід визнати обґрунтованими.

Визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, який законом віднесено до категорії тяжких, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до ОСОБА_1 ст.75 КК України, суд послався на те, що він несудимий, позитивно характеризується за місцем колишньої роботи, має двоє дітей.

Наведені обставини за переконанням суду свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Але з таким висновком суду, колегія суддів судової палати не може погодитись, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст..65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні ОСОБА_1 покарання суд в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких, сам засуджений у вчиненому злочині не розкаявся, шкоду не відшкодував.

Таким чином, судом лише формально враховано вимоги ст.65 КК України, які передбачають, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи, що засуджений несудимий. його позитивну характеристику, наявність на утриманні двох дітей та інші дані на які є посилання у вироку суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку , що виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів достатньо при менш тривалому строку позбавлення волі, ніж призначено судом та просить в апеляції прокурор.

Але приведені дані, на переконання колегії суддів, не применшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи викладене, вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, а відтак апеляційне подання прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2009 року щодо засудженого ОСОБА_1 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання − 3 ( три) роки 6 ( шість)місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою.

Засудженого ОСОБА_1 взяти під варту в залі суду та утримувати під вартою в Київському СІЗО управління державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання рахувати з 16 лютого 2010 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 26 лютого по 6 березня 2009 року

В решті вирок районного суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду України засудженим протягом місяця з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той самий строк з моменту його проголошення через Апеляційний суд м. Києва.

Судді:

(ОСОБА_4М.) ( ОСОБА_8О.) (ОСОБА_9В.)