Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2017 рокукасаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження,
в с т а н о в и л а :
Засуджений звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень постановлених щодо нього у касаційному порядку. До того ж, ОСОБА_4 долучає клопотання про поновлення процесуальних строків на оскарження вироку та ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і стверджує, що про існування ухвали апеляційного суду від 17 листопада 2015 року йому стало відомо лише 01 вересня 2017 року після її пошуку в єдиному реєстрі судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, касаційний суд дійшов висновку, що її слід повернути скаржнику виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Засуджений, хоча і долучає клопотання про поновлення процесуальних строків, встановлених на оскарження судових рішень, однак не наводить доводів на підтвердження поважності причин їх пропуску та не зазначає про перешкоди об`єктивного характеру, які позбавили його можливості вчасно реалізувати право на оскарження судових рішень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Строк на касаційне оскарження, передбачений вищенаведеними положеннями закону, є загальним та має виняток, що стосується лише осіб, які перебувають під вартою.

Як убачається з судового рішення, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишено запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також на момент подачі касаційної скарги, як стверджує сам засуджений, під вартою він не перебував, а тому останнім днем строку касаційного оскарження судових рішень є 18 лютого 2016 року. Натомість касаційна скарга спрямована на адресу суду 02 жовтня 2017 року, що за викладених обставин ,свідчить про пропуск строку на касаційне оскарження.

Вказівка ОСОБА_4 на те, що про існування ухвали апеляційного суду, якою, зокрема, було розглянуто апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_5 , йому стало відомо лише 01 вересня 2017 року не може свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку більш ніж на 19 місяців.

З огляду на положення п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 429 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження судових рішень.
Повернути засудженому його касаційну скаргу на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3