Код суду 233 Справа № 233/4500/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості кримінальному провадженню (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000138 від 15 червня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Василівка Чутівського району Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
в с т а н о в и в :
У травні 2017 року (більш точну дату не встановлено) громадянин України ОСОБА_7 , маючи умисел на участь у незаконному збройному формуванні, на добровільній основі увійшов до складу структурного підрозділу незаконного збройного формування «Народної міліції ЛНР», яке мало структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, не передбачено законами України та створено на тимчасово окупованій території Луганської області.

У травні 2017 року учасник 17 батальйону територіальної оборони 2-го армійського корпусу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (відомості про якого виділені в окреме кримінальне провадження), з метою вербування нових учасників до складу незаконного збройного формування та керівництва їхніми діями, для перешкоджання діяльності підрозділів Збройних Сил України та Національної гвардії України по проведенню на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції, запропонував ОСОБА_7 повідомляти йому відомості військового характеру з обмеженим доступом щодо озброєння, переміщення та місць дислокації підрозділів, задіяних в проведенні антитерористичної операції в Костянтинівському районі Донецької області.

Реалізуючи вказаний умисел, в період з 21 по 23 травня 2017 року, ОСОБА_7 , виконуючи завдання учасника незаконного збройного формування - учасника 17 батальйону територіальної оборони 2-го армійського корпусу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (відомості про якого виділені в окреме кримінальне провадження), діючи умисно та протиправно, з метою сприяння діяльності незаконного збройного формування, перебуваючи на території Костянтинівського району Донецької області, використовуючи засоби мобільного зв`язку, а саме мобільний термінал з телефонним номером НОМЕР_2 , передавав вказаній особі відомості військового характеру з обмеженим доступом щодо озброєння, переміщення та місць дислокації підрозділів, задіяних в проведенні антитерористичної операції в Костянтинівському районі Донецької області.

Так, 21 травня 2017 року ОСОБА_7 передав особі (відомості про якого виділені в окреме кримінальне провадження) інформацію щодо дислокації штабу підрозділів АТО в районі АДРЕСА_2 .

22 травня 2017 року ОСОБА_7 передав особі (відомості про якого виділені в окреме кримінальне провадження) інформацію щодо переміщення одного БТР та одного військового автомобілю військовослужбовців підрозділів АТО по напрямку з АДРЕСА_2 до АДРЕСА_2 , а також колони військової техніки.

При цьому факт передачі вказаної інформації сприяв учасникам незаконного збройного формування «Народна міліція ЛНР» у здійсненні збройного опору силам АТО, оскільки міг завдати шкоди інтересам держави.

Своїми умисними діями, які виразилися в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 260 КК України.

12 грудня 2017 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000138 від 15 червня 2017 року, та обвинуваченим ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, а саме в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

При цьому ОСОБА_7 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, яка пом`якшують покарання, а саме: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у скоєному щиро розкаявся; активно сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 260 КК України, - участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , обраний в ході досудового слідства у вигляді тримання під вартою, необхідно скасувати.
Керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 12 грудня 2017 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 затвердити.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12 грудня 2017 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Бахмутській УВП (№ 6) УДПтСУ в Донецькій області скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон чорного кольору марки «LG», модель «Optimus L3 E400», ІМЕІ: НОМЕР_3 з флеш картою «micro SD» об`ємом 1 Gb, всередині якого міститься сім-карта, яка являється активною у даному телефоні, а саме оператора Life:) з абонентським номером НОМЕР_4 ;
- мобільний телефон чорного та білого кольорів марки «Lenovo», модель «ТАВ 2 А7-30DС», ІМЕІ: НОМЕР_5 з флеш картою «micro SD» об`ємом 16 Gb, всередині якого міститься сім-карта, яка являється активною у даному телефоні, а саме оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 ,
які зберігаються у Камері для зберігання речових доказів СВ УСБУ в Луганській області (квитанція б/н, книга обліку речових доказів № 428, порядковий № 370), - конфіскувати.
Стягнути з засудженого ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів (проведення фоноскопічної експертизи № 86/4 від 03 серпня 2017 року) 4952 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Головуючий

Судді