Номер провадження: 11-кп/785/263/18
Номер справи місцевого суду: 522/1738/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одруженого, працюючого провідником пасажирських вагонів ЛВЧД-3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди 500 (п`ятсот) грн., на відшкодування моральної шкоди - 15000 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування в сумі 13341,47 грн. та моральну шкоду у розмірі 667,07) грн. 07 коп..
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 295 грн.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 21.11.2014 року, близько о 02 год., він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, що позбавило його можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух транспортного засобу, рухався на автомобілі «BMW-520» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) по вул. Розумовській, з боку вул. Мечникова в напрямку вул. М`ясоїдівської, на проїзній частині якої організовано двосторонній рух, по двох смугах в кожному напрямку.
Порушивши вимоги п. п. 2.3. «б»; 2.9 «а»; 12.1; 12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху» України, відволікшись від керування транспортним засобом на перемикання каналу радіоприймача, не дотримуючись безпечної швидкості, а саме рухаючись зі швидкістю приблизно 100-120 км/год, яка перевищувала дозволену швидкість руху (60 км/год) в населених пунктах, та не врахувавши дорожні умови, а саме вологу проїзну частину, в районі будинку №2/4 він, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини на правий тротуар, де скоїв наїзд на рекламний щит шиномонтажу та припаркований автомобіль «Кіа Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
В результаті зіткнення, автомобіль «Кіа Spotage» змістився у бік, та наїхав на пішохода ОСОБА_9 , а автомобіль «BMW- 520» зіткнувся з деревом.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна слизової передодні порожнини рота в області верхньої губи, садна правої сідниці, забитої рани і шістьох саден передньої поверхні області правого колінного суглоба у вигляді розтягування і розриву зовнішньої бокової зв`язки з травматичним відривом фрагмента окістя, розтягування і часткового розриву тарано-малогомілкової зв`язки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений зазначив, що не погоджується з вироком суду, оскільки він ухвалений з істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства через неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав:

- він не визнає свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, не з бажання уникнути відповідальності, а тому, що має місце неповнота судового розгляду та порушення його права на захист, а також тому, що потерпілий не отримував тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

- суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_9 відмовлявся від медичної допомоги після приїзду «швидкої», а наступного дня виходив на роботу, що підтверджується показаннями свідків. Окрім того, висновок експерта наданий без проведення МРТ і консультації травматолога, тому він вважає, що на лікування синців і подряпин не потрібний строк більш ніж 21 день. Квитанції на придбання ліків датовані одним днем, а зазначені там ліки, не мають відношення до розриву зв`язки;

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотань про виклик у судове засідання свідків, спеціаліста (лікаря-травматолога) та призначення комплексної судово-медичної експертизи, через що він заявляв відвід судді, який також не був задоволений.

Посилаючись на наведені доводи, обвинувачений просить скасувати вирок, визнати обґрунтованою його заяву про відвід судді та закрити кримінальне провадження або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 змінив свої апеляційні вимоги та просив скасувати вирок суду, а провадження у справі закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Після роз`яснення судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, обвинувачений заявив, що вони йому зрозумілі і він наполягає на закритті провадження за таких підстав.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги з урахуванням їх зміни і просили її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти задоволення уточненої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Мотивуючи винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину не визнав, але підтвердив, що 21.11.2014 року, близько 02 год., він, після вживання спиртних напоїв, керував автомобілем «BMW-520» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Розумовській в м. Одесі в напрямку вул. Мясоїдівської. В районі будинку №2/4 він, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини, на правий тротуар, де наїхав на рекламний щит шиномонтажу та припаркований автомобіль «Кіа Sportage», біля якого знаходився ОСОБА_9 , який отримав незначні тілесні ушкодження. Свою вину не визнає, оскільки вважає, що потерпілому не було заподіяно тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди він не скаржився на погіршення стану здоров`я та відмовився від надання йому медичної допомоги. З тих же причин, він не визнає цивільний позов потерпілого;

- показання потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 21.11.2014 року він знаходився на роботі на території шиномонтажу на вул. Розумовській, 2 в м. Одесі. Приблизно о 02 год. він здійснював заміну колеса у автомобіля «Кіа Sportage», який був припаркований на тротуарі і почув сильний звук від двигуна автомобілю, потім гуркіт та більше нічого не пам`ятає. Коли отямився, то зрозумів, що знаходиться під автомобілем «Кіа Sportage», а працівники шиномонтажу витягнули його з-під вказаного автомобілю. Спочатку він не розумів що відбулося, а потім відчув біль у колінному суглобі правої ноги. Йому відомо, що водій автомобілю «BMW- 520», ОСОБА_7 , керуючи автомобілем виїхав за межі проїзної частини та зіткнувся з автомобілем «Кіа Sportage», а у подальшому з деревом. Він бачив на місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому він звернувся до медичної установи. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Цивільний позов про відшкодування заподіяної йому майнової та моральної шкоди він підтримає у повному обсязі та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія»;
- показання свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що виїжджав на місце ДТП, як черговий слідчий. На момент його приїзду на місці ДТП потерпілого вже не було. Обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а від проходження медичної експертизи відмовився, про що було складно відповідний протокол. Знаходячись на місці ДТП, він з`ясував, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «BMW- 520» та, рухаючись по вул. Розумовській у м. Одесі у напрямку автовокзалу, на великій швидкості виїхав на тротуар та зіткнувся з припаркованим автомобілем КІА, а той в свою чергу змістився убік та наїхав на ОСОБА_9 , якому були заподіяні тілесні ушкодження;
- аналогічні показання свідка ОСОБА_11 ;
- показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що йому повідомили про ДТП на шиномонтажу, тому він приїхав туди і побачив пошкоджені автомобілі, дерево та збитий рекламний щит. Потерпілого ОСОБА_9 , у якого були пошкоджені рука та нога, він відвіз до лікарні;
- показання свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2014 року, приблизно о 02 год. він знаходився на шиномонтажу по вул. Розумовській у м. Одесі, куди під`їхав на автомобілі КІА. Через деякий час він відійшов від автомобілю та побачив, як водій автомобіля «BMW- 520», який рухався по вул. Розумовській зіткнувся з автомобілем КІА, який від удару розвернуло на 90 градусів. Контакту автомобілю КІА з потерпілим він не бачив. Коли він підійшов до місця дорожньо-транспортної пригоди то побачив потерпілого ОСОБА_9 , який сидів на тротуарі. У подальшому на місце ДТП приїхали працівники ДАІ, які все документально оформили. Автомобілі КІА та «BMW- 520» отримали механічні пошкодження;
- показання свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що 21.11.2014 року, близько 02 год. вона їхала у автомобілі КІА з водієм ОСОБА_13 , який заїхав на шиномонтаж по вул. Розумовській. Потерпілий ОСОБА_9 здійснював заміну колеса автомобілю КІА, а вона знаходилась в салоні. У цей час сталося ДТП, в результаті якого автомобіль КІА розвернуло. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, лікар оглянув потерпілого, але які на ньому були тілесні ушкодження, вона не пам`ятає.;
- показами експерта ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_9 , яку у повному обсязі підтверджує. При проведенні експертизи він користувався висновками хірурга, медичною довідкою, результатами ультразвукового дослідження та оглядом самого потерпілого. Під час проведення експертного дослідження йому було достатньо медичних даних наданих для проведення експертизи. Також під час проведення експертизи був залучений хірург, який оглядав потерпілого;
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2014 року, схемою та фототаблицею до нього, на яких зафіксоване місце ДТП та розташування транспортних засобів (а.с.104-111);
- протокол огляду автомобілю КІА, реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 21.11.2014 року, згідно з яким, встановлено деформацію заднього бамперу, кришки багажника та заднього крила, розбиті задня фара та скло багажника (а.с. 112-114);
- протокол огляду автомобілю «BMW- 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 21.11.2014 року, відповідно до якого, виявлено деформацію переднього, заднього правого крила, кришки багажника та переднього заднього бампера, розбиті передня фара, задній правий габарит (а.с. 115-117);
- довідка КУ МКЛ №1 від 21.11.2014 року №9413, згідно з якою, у ОСОБА_9 були діагностовано тілесні ушкодження, а саме: садна з боку слизової верхньої губи, рваної рани в області правого наколінника, садна, пошкодження зв`язок апарату правого гомілковостопного суглоба (а.с.118);
- акт судово-медичного дослідження №3200 від 12.12.2014 року та висновок судово-медичної експертизи №26 від 09.01.2015 року, згідно яких у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна слизової передодні порожнини рота в області верхньої губи, садна правої сідниці, забитої рани і шістьох саден передньої поверхні області правого колінного суглоба у вигляді розтягування і розриву зовнішньої бокової зв`язки з травматичним відривом фрагмента окістя, розтягування і часткового розриву тарано-малогомілкової зв`язки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Виявлені пошкодження спричинені ударним впливом тупих, твердих предметів, якими могли бути частини транспортного засобу, що рухався, в умовах ДТП - наїзду на пішохода, а також при подальшому відкиданні тіла потерпілого та його зіткненні з елементами дорожнього покриття, можливо 21.11.2014 року. Дані пошкодження не були небезпечні для життя, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день) та по цьому критерію, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої тяжкості (а.с. 120-121, 124-125);
- висновок судової автотехнічної експертизи №63 від 15.01.2015 року, відповідно до якого, в умовах пригоди, водію автомобіля БМВ 520 реєстраційний номер НОМЕР_1 для забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог пунктів 12.1 і 12.4 ПДР, згідно з якими, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху (не більше 60 км/год) водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним. Оскільки автомобіль в умовах пригоди не мав раптових для водія несправностей систем керування та ходової частини, водій автомобіля належним виконанням вимог зазначених пунктів ПДР мав технічну можливість уникнути заносу автомобіля та уникнути пригоди, а його фактичні дії, які не відповідали цим вимогам, знаходяться у причинному зв`язку з фактом ДТП (а.с. 129);
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені докази спростовують позицію обвинуваченого щодо його непричетності до кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та позитивно характеризується.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши положення ст.ст. 50, 65 КК України, наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді обмеження волі, від відбування якого звільнити на підставі ст. 75 КК України та застосувати обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи те, що обвинувачений змінив свої апеляційні вимоги і просив скасувати вирок суду, а провадження у справі закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості (ч. 2 ст. 12 КК України), а з дня вчинення ним злочину (21.11.2014 року) і до дня розгляду апеляційної скарги (вирок не набрав законної сили) минуло три роки.

Обставини, наведені у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

Згідно з приписом п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.
Отже, апеляційним судом встановлено, що на день апеляційного розгляду закінчився строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності і він не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження за такої підстави, тому вирок суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Враховуючи той факт, що обвинувачений змінив свої апеляційні вимоги, та просив закрити провадження по справі, колегія суддів не розглядає інші доводи викладені в його першочерговій апеляційній скарзі.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 284, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу (з урахуванням змін до неї) обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року стосовно ОСОБА_7 , - скасувати.
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4