У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на майно, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на належну їй ? частину майна, а саме:

-автомобіль Mercedes-Benz GLE 250D 4MATIC, 2016 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-нежитлову будівлю, готельно-туристичний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 744,7 кв.м;

-готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510,5 кв.м.

Своє клопотання адвокат обгрунтовує тим, що вказаний арешт було накладено необгрунтовано.

Заявник вказує, що накладений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2017 в справі №11-сс/796/3966/2017 арешт ? частину зазначеного вище майна обумовлений необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна у випадку постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 , який в межах кримінального провадження №0000320 від 13.05.2017 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190; ч.4 ст.27, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 369 КК України.

Адвокат зазначає, що накладаючи арешт на вказане майно, Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що воно було придбане під час перебування у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а тому воно є спільною сумісною власністю подружжя, не зважаючи на факт реєстрації його сама з ОСОБА_3 .

Адвокат, натомість, стверджує, що зазначене майно не належить до спільної власності подружжя, воно є особистою власністю ОСОБА_3 , придбаною за її особисті кошти, а тому не може бути конфісковане у випадку притягнення її чоловіка ОСОБА_7 до відповідальності за злочин, який передбачає таке покарання.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримали клопотання, наполягаючи на тому, що майно, на яке накладений арешт є особистою власністю ОСОБА_3 .

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, звертаючи увагу на те, що майно, придбане у шлюбі, вважається спільною сумісною власністю подружжя, а тому арешт накладений обгрунтовано.

Встановлено, що 19 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/11814/17 (1-кс/760/9976/16), було відмовлено у задоволенні клопотання детектива Національного бюро про накладення арешту на зареєстроване за ОСОБА_3 майно, придбане під час перебування у щлюбі з ОСОБА_7 , який в межах кримінального провадження №0000320 від 13.05.2017 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190; ч.4 ст.27, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 369 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва в справі №11-сс/796/3966/2017 від 09 серпня 2017 року ухвалу слідчого було скасовано та накладено арешт на ? частину зареєстрованого за ОСОБА_3 майна, а саме:

-автомобіля Mercedes-Benz GLE 250D 4MATIC, 2016 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-нежитлової будівлі, готельно-туристичний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 744,7 кв.м;

-готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 510,5 кв.м.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що Апеляційним судом м. Києва під час перегляду в апеляційному порядку клопотання надавалась оцінка тим обставинам, які вказуються Заявником у заяві про скасування арешту, накладеного на зареєстроване за ОСОБА_3 майно.

Апеляційний суд м. Києва звернув увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до норм ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Беручи до уваги наведені вимоги закону, майно, на яке детктив просив накласти арешт, за загальними правилами є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_8 .

Враховуючи, що Заявником не зазначено нових обставин, які б свідчили про безпідставність накладеного арешту, підстав для його скасування суд не вбачає.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: