Справа № 697/1771/17
№ пров. 1-кп/697/151/2017

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2017 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвинець, Канівського району Черкаської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонер, розлученого, потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 06.07.2017 року близько 21:40 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в с. Литвинець по вул. Сердюка, Канівського р-ну Черкаської області, поблизу стадіону, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичного набряку м`яких тканин обличчя, що згідно висновку експерта № 02-01/1323 від 26.07.2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та суду показав, що він дійсно 06.07.2017 року близько 21:40 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в с. Литвинець, поблизу стадіону, посварившись з ОСОБА_5 вдарив її два рази кулаком правої руки по обличчю. У вчиненому кається, просить суд суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, потерпіла правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена і кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, вчинив кримінальне правопорушення не великої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ"Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України,Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."е"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Згідно копії посвідчення серії В-1 № НОМЕР_1 , яке видано 14 січня 1993 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в липні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, де зазначено, що розмір шкоди визначається залежно від характеру правопорушення та з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків на суму 1 200,00 грн. та моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн. підлягає до повного задоволення, враховуючи те, що обвинувачений визнав його в повному обсязі.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдані їй матеріальні збитки в сумі 1 200,00 грн. та моральну шкоди в сумі 2 000,00 грн.

На вирок суду можуть бути подані апеляції учасниками процесу на протязі 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1771/17

Головуючий ОСОБА_1