ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
представника цивільного відповідача ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0002770 від 07.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого на посаді водія у ТОВ Автотранспортне підприємство «11231», неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

06.09.2017 року, приблизно о 16:15 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес-Бенс» р/н НОМЕР_1 , рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по пр. П. Калнишевського з боку вул. Калинової в напрямку вул. Байкальської, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожніх обставин та їх змін, рухаючись у населеному пункті із перевищенням допустимої швидкості 77,9 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі перехрестя з вул. Байкальською, по якому рухався пішохід ОСОБА_8 , зліва направо по ходу його руху, заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, щоб надати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3234е від 26.09.2017 року, заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких у вигляді тупої травми нижніх кінцівок: закритої тупої травми правого колінного суглобу з внутрішньо-суглобовим переломом зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки та прокольного перелому правого надколінику, відкритих багатоуламкових переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток у нижній третині зі зміщенням уламків в забійно-рваною раною по задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у нижній третині, переломів внутрішньої та зовнішньої кісточок лівого гомілковостопного суглобу, синців на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки від верхньої до середньої третини та на задній поверхні лівого стегна з переходом в поперекову область та далі вниз до середньої третини лівої гомілки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 06.09.2017 року він рухався по пр. П. Калнишевського з боку вул. Калинової в напрямку вул. Байкальської з незначним перевищенням швидкості, не зміг зупинитись перед нерегульованим пішохідним переходом, по якому зліва направо рухався пішохід ОСОБА_8 , оскільки зліва від нього рухався автомобіль, а справа знаходились люди, внаслідок чого скоїв на неї наїзд.
Обвинувачений визнав цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 100,000 грн. та відшкодував завдані матеріальні збитки потерпілій у розмірі 9064,94 грн.
Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 9064,94 грн., яку вона просила стягнути солідарно з обвинуваченого та ТОВ «Автотранспортне підприємство «11231» у зв`язку із понесеними витратами на лікування, моральної шкоди у сумі 200 000 грн., яка виразилась у моральних стражданняхчерез завдану шкоду здоров`ю, а також витрати на правову допомогу у сумі 5400 грн..
Представник цивільного відповідача суду показала, що ТОВ «Автотранспортне підприємство 11231» не визнає заявлені потерпілою ОСОБА_8 цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просила залишити їх без розгляду, оскільки вказані суми не доведені, ліки, які згідно чеків купувала потерпіла не знаходять свого підтвердження, так як відсутні рекомендації лікаря щодо їх кількості та необхідності придбання. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не оплачені судовим збором, що є окремою підставою для залишення позову без розгляду, представник цивільного відповідача також вважає недоведеними вимоги на заявлену суму через відсутність доказів, а матеріальні збитки щодо понесених витрат на правову допомогу, на її думку, повинен відшкодовувати обвинувачений.
Судом допитано свідка - дочку потерпілої ОСОБА_8 - яка розповіла в якому стані на цей час перебуває потерпіла.
Судом досліджено письмові докази: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому зафіксована обстановка після дорожньо-транспортної пригоди; протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , який на місці дорожньо-транспортної пригоди розказав та показав місце розташування транспортного засоби, яким він керував на момент ДТП, де він побачив пішохода, як намагався уникнути наїзду.
Відповідно до висновків дослідженої судом судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1/897 від 19.09.2017 року, порушення обвинуваченим правил дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , в порушенняп.п.12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив злочинну недбалість, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість аж до зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Невиконання вказаних вимог правил дорожнього руху, а саме п.18.1, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який скоїв злочин з необережності, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином..
Обставин, які обтяжують покарання, суд не знаходить.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.
Виходячи з принципу індивідуалізації призначення покарання саме за таких умов буде досягнута мета покарання.

Разом з тим,з урахуванням наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, сприятиме відшкодуванню шкоди заподіяної потерпілій.
Провадження щодо цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суд закриває у зв`язку із її відшкодуванням обвинуваченим під час судового розгляду.

З посиланням на те, що обвинувачений знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Автотранспортне підприємство «11231» в позові висунуто вимоги про солідарну відповідальність працівника та роботодавця та стягнення з них солідарно 200 000 грн. моральної шкоди та 5 400 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Автотранспортне підприємство «11231»і заподіяв позивачці шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків тому, відповідно до ст. 1172 ЦК, юридична особа відшкодує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним трудових обов`язків.

Крім цього, ТОВ «Автотранспортне підприємство «11231» є власником джерела підвищеної небезпеки-автомашини, на якій заподіяно шкоду позивачу, тому відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду як володар джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ЦК України.

Солідарна відповідальність працівника та роботодавця діючим законодавством не передбачена, працівник може нести відповідальність в порядку регресу.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.

Враховуючи той факт, що обвинуваченим заподіяна моральна шкода потерпілій, що виразилась у моральних стражданнях через фізичний біль, а також враховуючи характер і обсяг страждань потерпілої, їх тривалість, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ТОВ «Автотранспортне підприємство 11231» на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Витрати на правову допомогу у сумі 5400 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого. Вказані витрати підтверджуються письмовими доказами, визнані обвинуваченим.

Питання щодо речових доказів суд вирішив на підставі ст. 100 КПК України.
Судові витрати становлять 790, 96 грн.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік .
У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо протягом 1 року /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ТОВ «Автотранспортне підприємство 11231» на користь потерпілої ОСОБА_8 100 000 гривень.
В позові про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 - відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 витрати на правову допомогу у сумі 5400 грн.
Провадження щодо цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків закрити.

Речові докази: автомобіль «Мерседес-Бенс» р/н НОМЕР_1 - повернути власнику за належністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 790,96 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1